Ухвала

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 190/305/22

провадження № 61-16367cк23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Хлабистіним Дмитром Миколайовичем, на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року у складі судді: Фирси Ю. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення від 25 липня 2016 року №105/ОС, виданий структурним підрозділом «П`ятихатська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця»; поновити його на роботі на посаді монтера колії 3-го розряду 05 околотку третьої дільниці; стягнути з АТ «Українська залізниця» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 263 252,96 грн; стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2022 року по дату ухвалення рішення суду у справі із розрахунку середньоденної заробітної плати 184,48 грн за кожен день вимушеного прогулу.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ про припинення трудового договору (контракту) від 25 липня 2016 року №105/ОС виданий структурним підрозділом «П`ятихатська дистанція колії» регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Поновлено ОСОБА_1 на посаді монтера колії 3-го розряду 05 околотку третьої дільниці у структурному підрозділі «П`ятихатська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» з 06 червня 2016 року. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07 червня 2016 року по дату ухвалення даного судового рішення, а саме по 06 жовтня 2022 року, у розмірі 204 349,12 грн без урахування передбачених законом утримань податків й інших обов`язкових платежів. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 2 632,60 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, допущено до негайного виконання. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

16 листопада 2023 року АТ «Українська залізниця» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Хлабистіним Д. М., на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2022 року справу № 190/305/22 на підставі статті 19 ЦПК України визнано малозначною.

АТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, однак справа має виняткове значення, оскільки АТ «Українська залізниця», як стратегічне підприємство залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, з 24 лютого 2022 року несе фінансові витрати та позбавлено можливості отримувати прибуток, внаслідок зменшення оплачуваних пасажирських і вантажних перевезень. В умовах дії воєнного стану АТ «Українська залізниця» для збалансування доходів та витрат змушене було переходити до жорсткого регулювання всіх видів ресурсів, у тому числі витрат на персонал шляхом введення режиму простою працівників, обмеження таких виплат як матеріальна допомога, одноразові заохочення та інші компенсаційні виплати. Стягнення судом на користь позивача 204 349,12 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу є додатковим фінансовим тягарем для відповідача, що в подальшому може вплинути на виконання підприємством своїх зобов`язань перед контрагентами та трудовим колективом. Проте АТ «Українська залізниця» не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для АТ «Українська залізниця».

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційні скарги та додані до них матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року про можливість їх оскарження до суду касаційної інстанції не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Хлабистіним Дмитром Миколайовичем, на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков