Справа № 522/2359/23
Провадження № 2/522/2948/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового домобудівництва «КАМІБО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Комбінат малоповерхового домобудівництва «КАМІБО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ГУ ПФУ в Одеській області про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві помер син позивача ОСОБА_2 , який на час смерті працював підсобним робітником, дільниця вібропресованих виробів «БУМ» до ТОВ «КМД «КАМБІО» та отримував доходи, заробітну плату. У зв`язку з несподіваною смертю свого сина позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, оскільки вона незворотньо втратила наближу людину. Окрім того, ОСОБА_1 доводиться докладати багато зусиль для організації свого життя, що насамперед пов`язано з організацією побуту, так як вона втратила сина, який був опорою у її житті. З огляду на викладене, позивач просить суд сягнути з відповідача 200 000,00 грн моральної шкоди.

17.02.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.03.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що відповідачем у добровільному порядку було компенсовано дружині та сину померлого моральну шкоду у розмірі 73 800,00 грн, про що дружиною померлого складено відповідну розписку. Однак, син померлого після того звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Комбінат малоповерхового домобудівництва «КАМІБО» моральної шкоди у сумі 200 000,00 грн, яку рішенням суду було задоволено. Окрім того, відповідач зазначає про своє важке матеріальне становище, про що свідчать численні заборгованості перед державою, а тому стягнення з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_1 ще більше його загострить. З огляду на викладене, з метою дотримання положень ст. 3 ЦК України, яке стосується добросовісності учасників цивільних правовідносин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

03.04.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується із відзивом, вважає його безпідставним та необґрунтованим, з огляду на неступне. Представник зазначає, що ОСОБА_1 не надавала розписку відповідачеві про отримання коштів на відшкодування моральної шкоди, тому відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн є прийнятною. Окрім того, її відшкодування здійснюється незалежно від вини відповідача в силу приписів законодавства України, а тому посилання відповідача на його важкий матеріальний стан є безпідставним.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) від 06.01.2023, Серія НОМЕР_1 , виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого у графі батьки вказано: ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_1 (мати).

Як вбачається зі змісту трудової книжки ОСОБА_2 його було прийнято на посаду підсобного робітника в ТОВ «КМД «Комбіо», дільниця вібропресованих виробів «БУМ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть від 24.09.2021, Серія НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 24.09.2021 № 3761, виданого КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» причиною смерті ОСОБА_2 стало пошкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений.

З акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 після 14 год. 05 хв. в ТОВ «КМД «КАМБІО» від 01.11.2021 вбачається, що комісія, утворена наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 04.10.2021 № 1377, дійшла висновку, що даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Основною причиною нещасного випадку комісія вважає порушення ОСОБА_2 . Інструкції з охорони праці № 49 для підсобного робітника та Інструкції з експлуатації вібропрессу БП-140.

Згідно Акту від 09.12.2021 складеного депутатом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Бурмістр Л.І., дружина померлого ОСОБА_4 проживає однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм сином ОСОБА_5 та мамою ОСОБА_1 , з якими проживав також ОСОБА_2 , який утримував сім`ю, оскільки дружина та син не мали постійного місця роботи, а мати отримує мізерну заробітну плату. Відповідний акт також засвідчили сусіди сім`ї.

Як вбачається із пенсійного посвідчення від 07.06.2012 Серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонером ота отримує пенсію за віком.

Згідно довідки про доходи № 811828 виданої в Балтському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, яка за період з червня по листопад 2021 року склала 15 906,72 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 153 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»).

Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці»).

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, стандарти, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання.

Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (ч. 1 ст. 160 КЗпП України).

Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці» (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

На момент проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 , був чинним Порядок проведення розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок № 337).

Спеціальне розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки; випадки смерті працівників під час виконання ними трудових (посадових) обов`язків; гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків; нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого; випадки зникнення працівника під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; нещасні випадки, що сталися з особами, фактично допущеними до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - п. 10 Порядку № 337.

Відповідно до пунктів 10, 12 Порядку № 337 спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться комісією підприємства (установи, організації) із спеціального розслідування нещасного випадку, комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок.

У акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 після 14 год. 05 хв. в ТОВ «КМД «КАМБІО», без підпорядкування, за формою H-1/П зазначено, що причиною настання нещасного випадку (смерть працівника) стало недотримання ОСОБА_2 п. 1.2 Інструкції з охорони праці № 49 для підсобного робітника та розділу 4 Інструкції з експлуатації вібропресу БП-140.

Порядком № 337 передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, в тому числі і виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права акт за формою Н-1 складається якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом.

Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, встановлено: що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 , 23.09.2021 після 14 год. 05. хв. пов`язаний з невиконанням останнім вимог інструкції з охорони праці (п. 1.2 Інструкції № 49 з охорони праці для підсобного робочого, розділу 4 Інструкції експлуатації вібропресу БП-140 ), супутньою причиною є невикористання засобів індивідуального захисту при їх наявності (ст. 8 Закону України "Про охорону праці", додаток 3 Колективного договору ТОВ "КМД "КАБІО" на 2017-2022 роки), що призвело до смерті ОСОБА_2 .

Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12.07.2007).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц вказала, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у ст. 1167 ЦК України.

Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі ст. 1167 ЦК України.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судам необхідно враховувати баланс інтересів сторін та з огляду на обставини справи, обмеження позивача у виплаті компенсації моральної шкоди, завданої смертю найдорожчої людини, перед інтересами підприємства було б не пропорційно легітимній меті.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 на час його смерті перебував у трудових відносинах з ТОВ «КМД «КАБІО», тому існують правові підстави для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу, як матері загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених ст. 1167 ЦК України. При цьому посилання відповідача на його тяжкий матеріальний стан, не звільняє його від обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини нещасного випадку, що стався з сином позивача, а також глибину, характер, інтенсивність, тривалість моральних страждань позивача, та те, що ці страждання у нього довічні, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках та неможливість повернути до життя рідну людину, конкретні обставини по справі і наслідки, що наступили.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, та враховуючи вину ОСОБА_2 у настанні нещасного випадку внаслідок недотримання ним вимог законодавства з охорони праці, а також добросовісну поведінку відповідача, який у добровільному порядку надав дружині загиблого працівника 73 800,00 грн на поховання, вважає, що належною компенсацією спричиненої моральної шкоди позивачу є сума коштів у розмірі 150 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового домобудівництва «КАМІБО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового домобудівництва «КАМІБО» (Код , м. Одеса, вул. Канатна, 85) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 150 000,00 грн моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового домобудівництва «КАМІБО» (Код , м. Одеса, вул. Канатна, 85) в дохід держави 1 073,60 грн судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик