У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належної позивачу на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири.

При вирішенні питання про відкриття провадження в цивільній справі суддею встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч 2 ст. 175 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено серед іншого: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом із тим, позивачем не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, дати та року народження відповідача, що унеможливлює виконання приписів ст. 187 ЦПК України щодо направлення запиту до відповідних органів для встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, оскільки зазначення цих даних у запиті є обов`язковим при заповненні форми відповідного запиту з метою отримання коректної інформації, що також позбавляє суд можливості направлення відповідачу копій процесуальних документів та виклик відповідача у судове засідання належним чином.

Позивачу потрібно зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, або вказати дату та рік народження відповідача.

Крім того, згідно з ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Відповідно до ст. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За змістом ст. 83 ЦПК України, докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить, зокрема, зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю, однак в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено, чим підтверджується здійснення відповідачем ОСОБА_2 перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з належної їй частини квартири, в той же час зазначає, що відповідач у квартирі не зареєстрований та проживає без жодних правових підстав. При цьому спосіб захисту визначений позивачем спосіб захисту прав або інтересів, є неконкретним, оскільки не є зрозумілим вимоги позивача зобов`язати усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення чи виселити відповідача, при тому, що у змісті позову позивач зазначає, що слід покласти на відповідача обов`язок усунути перешкоди в користуванні майном та примусити його виселитися з квартири.

Разом з тим, позивачем, не зазначені докази щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав, не надано будь-яких доказів вселення відповідача в спірну квартиру в установленому порядку і фактичне проживання чи перебування відповідача у квартирі, доказів існування з його боку перешкод, які необхідно усунути, відсутні акти про проживання без реєстрації; дані щодо звернення до відповідача з вимогою щодо виселення; відмову відповідача від виселення з будинку.

Таким чином з позовної заяви неможливо встановити обставини фактичного проживання відповідача у квартирі, а позивачу необхідно надати докази або послання на них у підтвердження перешкод у користуванні житлом (акти, листи, тощо).

Окрім того, зі змісту позову встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності двом власникам із визначеними частками: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Згідно до позову, частки співвласників не визначені, порядок користування квартирою не встановлений.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно із ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

У статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Житловий кодекс України передбачає підстави для виселення громадян із житлового приміщення, у тому числі виселення з наданням іншого житлового приміщення, або без надання іншого житлового приміщення. Разом із тим, позивачем не наведено жодних підстав для виселення відповідача, які передбачені Житловим кодексом України.

Зазначаючи у позовній заяві, що ОСОБА_3 без згоди співвласника вселила відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на ст. 358 ЦК України, та зазначаючи, що у добровільному порядку відповідач не бажає це питання розглядати, позивач жодних вимог до співвласника ОСОБА_3 не заявляє, залучаючи її до участі у якості третьої особи, що свідчить про неконкретне викладення змісту заявлених вимог позивачем.

Відповідачем відповідно є особа, яка не визнає, порушує або оспорює права позивача, а тому позивачу пропонується уточнити заявлені вимоги, навівши відповідне обґрунтування заявлених вимог.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали суду, та надати позовну заяву в новій редакції, складену у відповідності до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,- залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України із наданням копій оновленої позовної заяви.

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова