Справа № 308/3600/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області:

під головуванням судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням,

встановив:

08.03.2023 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Моняк Р.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого сторона позивача посилається на те, що позивачка є співвласницею вищевказаної квартири, яку набула за договором купівлі-продажу з відповідачем, за умовами якого останній зобов`язався добровільно знятися із реєстрації місця проживання, однак в даній квартирі значиться зареєстрованим відповідач. Стверджує, що останній не є членом сім`ї позивачки, за твердженням сусідів не проживає у квартирі понад два роки, в утриманні житла участі не приймає. Вказує, що реєстрація відповідача у належному позивачці помешканні створює перешкоди щодо вільного розпорядження житловим приміщенням.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, в клопотанні від 15.05.2023 останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України, відзив до суду від нього не надходив.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивачки, на підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Позивачка у відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2023, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Олійника Л.Є. за реєстровим №16 , є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 .

За пунктом 10 відповідач, як продавець, зобов`язався до 15.05.2023 провести зняття з реєстрації з адреси відчужуваної квартири.

Місце проживання відповідача згідно з довідки Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 15.02.2023 №599/13-21, зареєстроване у вказаній квартирі.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 163 ЖК УРСР визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положенням ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до пп. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 7 лютого 2022 року № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищенаведене, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки стороною позивача доведено, що відповідач не проживає в квартирі, останній не є членом сім`ї позивачки та у нього відсутні будь-які майнові права на квартиру, так як відчужив таку, зокрема позивачці. При цьому реєстрація місця проживання останнього в помешканні, що належить на праві спільної часткової власності позивачці, створює незручності, зокрема унеможливлює вільне розпорядження таким.

Керуючись ст.4,5,13,81,247 ч.2,263-265,280-289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, в порядку ст. 284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов