Справа № 2/593/228/2023
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2023 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., ознайомившись із позовною заявою, поданою представником позивача адвокатом Горським Олегом Івановичем в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2023 року представник позивача адвокат Горський Олег Іванович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено право звернення особи до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позовна заява, яка подається до суду в письмовій формі, повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд, ознайомившись із поданим позовом, прийшов до висновку, що він не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи із наступного.

Всупереч п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Всупереч п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок ціни позову, оскільки відповідно до п.9 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, вартістю не нижче його балансової вартості. Незважаючи на зазначене, у позовній заяві хоч вказано ціну позову, однак до позовної заяви не долучено висновок експерта про дійсну вартість спірного майна на час звернення до суду, тобто позивачем не надано належних відомостей щодо дійсної вартості спірного майна на час звернення до суду, а тому не зрозуміло із якої оцінки виходив представник позивача, визначаючи ціну позову.

Із поданої позовної заяви видно, що об`єктом поділу майна подружжя є:

житловий будинок загальною площею 463,5кв.м., що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 150 000 гривень;

земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :03:002:0071, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю - 50 000 гривень,

земельна ділянка площею 0,0365 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0072, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 40 000 гривень;

автомобіль «Тойота Кемрі», 2017 року випуску, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , вартістю 250 000 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки вказана стороною позивача ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, виходячи з положень ч.2 ст. 176 ЦПК України, розмір судового збору слід попередньо визначити в розмірі 5-и прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у 2023 році складає 13 420грн.

І хоч відповідно до вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України позивач додав до позовної заяви квитанцію під № 10, що підтверджує сплату ним ще 31 березня 2023 року судового збору у розмірі 1073,60грн. та квитанцію під № 50 від 10 травня 2023 року у розмірі 3826,40грн., однак суд вважає, що всупереч вимог ч.2 ст. 176 ЦПК України вказана позивачем проплата судового збору є недостатньою, тобто позивач, крім вказаного, повинен представити суду квитанцію про сплату судового збору на суму 8 520грн., тобто (13 420 - 4900).

Також позивачем, крім фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка сформована ще 25 червня 2021 року, до позовної заяви не долучено жодного документу, що підтверджує право власності на вказане майно, яке на думку позивача підлягає поділу, однак він всупереч вимог п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України не зазначив доказів, які не можуть нею бути подані разом із позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву, подану представником позивача адвокатом Горським Олегом Івановичем в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,- залишити без руху.

Надати стороні позивача строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута стороні позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.