Справа № 367/4149/21
Провадження №2/367/1550/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів). В позовній заяві зазначає, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». У 2019 році отримувала послуги АТ КБ «Приватбанк» із обслуговування її банківського рахунку - кредитної платіжної карти № НОМЕР_1 , емітованої АТ «КБ «Приватбанк». У період з 19 по 20 червня 2019 року всупереч ч. 1 ст.1071 ЦК України без відповідного її розпорядження з її рахунку (платіжної карти № НОМЕР_1 ) АТ КБ «Приватбанк» було списано грошові кошти на загальну суму 5710 грн. на користь третіх осіб. Незадовго після списання грошових коштів з її рахунку та зарахування їх на рахунки отримувачів - кошти були виведені з цих рахунків готівкою через видачу відповідних сум готівки у банкоматах АТ «КБ «Приватбанк» та іншого банку. Про вищезазначені дії з неправомірного використання її електронного платіжного засобу одразу (негайно - за допомогою засобу телефонного зв`язку на номер 3700, а 18.07.2019 року - письмово) було повідомлено банк-емітент АТ «КБ «Приватбанк» із вимогою заблокувати картку та провести службове розслідування та зупинити нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитній лінії; а 17.07.2019 року - правоохоронні органи із вимогою внести відомості до ЄРДР та розпочати за даним фактом досудове розслідування, попередня правова кваліфікація - ч.1 ст.190 КК України. Кримінальне провадження у ЄРДР №0000035 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України на даний час перебуває у провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Досудовим слідством було встановлено, що списані з рахунку позивачки кошти на суму 5710 грн. було зараховано банком наступним чином:19.06.2019 року о 23 год. 56 хв. 1005,00 грн. на користь невстановленої особи за межі банку та 35 грн. 15 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; 20.06.2019 року о 00 год. 05 хв. 1005,00 грн. на користь невстановленої особи за межі банку та 35 грн. 15 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; 20.06.2019 року о 09 год. 33 хв. 2300,00 грн. на електронний платіжний засіб № НОМЕР_2 емітований АТ «КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 92 грн. 00 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; 20.06.2019 року о 10 год. 54 хв. 1400,00 грн. на електронний платіжний засіб № НОМЕР_3 емітований АТ «КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 92 грн. 00 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк». Вона була змушена за рахунок власник коштів погасити безпідставно списані кошти зі свого кредитного рахунку та сплатити банку проценти, -всього на суму 7380 грн. Листом вих.№20.1.0.0.0/7-190748/1976 від 24.07.2019 року банком-емітентом у відповідь на її письмове звернення від 18.07.2019 року АТ КБ «Приватбанк» щодо повернення безпідставно списаних грошових коштів із посиланням на пункт 1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг (який у чинній редакції договору на сайті банку - відсутній), було відмовлено. Вбачається, що відповідач безпідставно отримав і зберіг у себе її грошові кошти на суму 2300 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 2991 грн. 72 грн. з яких: 2300 грн. безпідставно отримані кошти, 446 грн. 31 коп. - проценти за період з 20.06.2019 року по 04.06.2021 року, нараховані на підставі ст.ст.536, 1048 ЦК України 245 грн. 41 коп. - інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та здійснити розподіл судових витрат.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». У 2019 році ОСОБА_1 отримувала послуги АТ КБ «Приватбанк» із обслуговування її банківського рахунку кредитної платіжної карти № НОМЕР_1 , емітованої АТ «КБ «Приватбанк».

Згідно виписки від 27.12.2019 № E4RVJH7AM2NQLHH4 АТ КБ «ПриватБанк» по картці НОМЕР_4 і додатковим карткам договору за період 17.06.2019 -16.11.2019 вбачається, що 20 червня 2019 року з рахунку (платіжної карти № НОМЕР_1 ) АТ КБ «Приватбанк» було здійснено на карту ПриватБанку через додаток Приват 24 2300,00грн. ; одержувач: ОСОБА_2 .

17.07.2019 позивач звернулась в правоохоронні органи із вимогою внести відомості до ЄРДР та розпочати за даним фактом досудове розслідування, що вбачається з заяви ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської прокуратури від 17.07.2019 року.

СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості у ЄРДР №0000035 за ч.1 ст.190 КК України, що вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 0000035: 21.06.2019 року до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла письмова заява від ОСОБА_1 про те, що 20.06.2019 року невідомі особи здійснили перерахування з її банківської картки «ПриватБанку» грошових коштів у сумі 5918 грн. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 30.01.2020 р. №20.1.0.0.0/7- 200121/4068 вбачається, що Банком не було виявлено причин для блокування рахунку ОСОБА_1 , станом на 19.06.2019-20.06.2019p.p. Інформування проводилося в момент звернення клієнта (після списання коштів) до Банку - 20.06.2019 р. Повідомляють, що після проведення службової перевірки 19.07.2019 р. клієнту була повідомлена інформація про деталі переказів в телефонному режимі на номер НОМЕР_5 . Операції здійснювалися через мобільний додаток Приват24 APPLICAT IPHОNE9,1 (iPhone 7). Наголошують, що застосовувався типовий пристрій, який використовувався клієнтом і раніше. Додатково повідомляють, що здійснення зазначених транзакцій відбувалося з використанням паролю входу в дистанційну систему «Приват24» на типовому пристрої (iPhone 7) в додатку «Приват24». Зазначають, що пароль і логін були введені коректно.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Факт списання відповідної суми грошових коштів із карткового рахунку позивачки № НОМЕР_1 та зарахування її на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 підтверджується виписками по вказаних рахунках, виданими АТ КБ «Приватбанк».

15.11.2019 позивач за рахунок власник коштів погасила безпідставно списані кошти зі свого кредитного рахунку та сплатила банку проценти.

Будь-яких даних, які б свідчили про повне або часткове повернення відповідачем коштів позивачу, матеріали справи не містять.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те що кошти, які отриманні відповідачем від неї є безпідставно набутими, а тому до відносин, які виникли між ними підлягає застосуванню ст. 1212 ЦПК України.

Згідно з статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що ст.1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.).

Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл.83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Узагальнюючи викладене, можна сказати, що норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.

Відповідно, набуття цих коштів відповідачем є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, враховуючи, що іншого стороною відповідача не доведено, а матеріали справи не підтверджують будь-якої підставності набуття відповідачем коштів позивача.

Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, у зв`язку з безпідставним отриманням коштів заборгованість відповідача становить 2991грн. 72коп., з яких: 2300грн. безпідставно отримані кошти; 446грн. 31коп. проценти за період з 20.06.2019 по 04.06.2021, нараховані на підставі ст.ст. 536, 1048 ЦК України; 245грн 41коп. інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки наявності договірних або деліктних відносин між сторонами судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивач слід стягнути безпідставно отримані кошти в сумі 2991грн. 72коп., з яких: 2300грн. безпідставно отримані кошти; 446грн. 31коп. проценти за період з 20.06.2019 по 04.06.2021, нараховані на підставі ст.ст. 536, 1048 ЦК України; 245грн 41коп. інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

З огляду на наявність попереднього розрахунку судових витрат та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, враховуючи те, що заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, у відповідності вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі ст. 387, 536, 625, 1048, 1212, 1213, 1215 ЦК України, ст. 12, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 281-282, 283-289,352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в сумі 2991,72грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза