Справа № 487/1300/21
Провадження № 2/487/173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м.Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Притуляк І.О., за участю - секретарів судового засідання Уманського І.В., Поліщук І.В. представника позивача - адвоката Ангеліна І.І.., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Матвєєва В.В., представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» адвоката Берназ-Ганєвої А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ «Фірма Нефтетранспорт», ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 року до суду надійшла позовна заява представник позивача ОСОБА_3 - адвоката Ангелін І.І. до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» , ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя.

У позовній заяві представник позивача просив визнати за ОСОБА_3 право власності на спільно набуте з ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно подружжя, а саме:

-корпоративні права ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» у розмірі 34,94% Статутного капіталу на суму 2 533 177 грн.;

-корпоративні права ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» у розмірі 25% Статутного капіталу на суму 221 600 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат Ангелін І.І. зазначив, що у період з 29.12.1989 року по 15.02.2007 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 .. У шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу подружжям було набуто наступне майно: корпоративні права ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» у розмірі 69,88% Статутного капіталу на суму 5 066 354 грн.; корпоративні права ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» у розмірі 50% Статутного капіталу на суму 443 200 грн., право власності на які було оформлено на ОСОБА_11 ..

Шлюб між подружжям було розірвано за рішенням суду від 15.02.2007 року.

Спільно набуте майно після розірвання шлюбу, за домовленістю сторін чи за рішенням суду розподілено не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли корпоративні права зазначених юридичних осіб, без визначення частки належної ОСОБА_3 .

Одночасно, представник позивача зазначив, що належним способом захисту прав ОСОБА_3 є визнання за нею права власності на частку у спільно набутому майні подружжя, що і слугувало підставою для її звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Павлової Ж.П. від 01.03.2021 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

12.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Берназ-Ганєва А.В. подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 , яким просила виділити частку ОСОБА_11 ,. померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності подружжя на корпоративні права ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» у розмірі 1,125% Статутного капіталу на суму 81 563,50 грн., що становить 50% від загальної кількості корпоративних прав, набуті подружжям та зареєстровані під час шлюбу за ОСОБА_3 ..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на корпоративні права ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» у розмірі 1,125% Статутного капіталу на суму 81 563,50 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 ..

12.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Берназ-Ганєва А.В. подала до суду відзив, за яким у задоволені позову просила відмовити.

В обґрунтування заперечень вказала, що позивачем за первісним позовом не доведено набуття ОСОБА_11 корпоративних прав зазначених товариств у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі.

Так шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 було розірвано за рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.12.2007 року. Рішення набрало законної сили 17.12.2006 року.

Зміни ж, у розмірі статутних капіталів ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» та ТОВ «Меліоратор-Агро Юг», відбулися після розірвання між ними шлюбу.

З урахуванням зазначеного, відсутні правові підстави для визначення правового статусу зазначеного у первісному позові майна, як спільного майна подружжя ОСОБА_12 .

Одночасно подала заяву про застосування до заявлених вимог строку позовної давності, обчислюючи його з моменту внесення змін до уставних документів ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» та ТОВ «Меліоратор-Агро Юг», а саме з 03.12.2008 року та 14.06.2007 року, відповідно.

Вказала, що з моменту внесення змін щодо часток співвласників товариств, ОСОБА_3 була обізнана, про розмір частки ОСОБА_11 , та відповідно обмежена у користуванні корпоративними правами, що виникали із даної частки, а отже достеменно була обізнана про порушення своїх прав.

13.04.2021 року представник третьої особи ОСОБА_7 адвокат Ляшук Є.В. надав до суду пояснення, відповідно до яких у задоволені позову просив відмовити.

В обґрунтування заперечень зазначив, що з аналізу положень ст.ст.85, 167 ГК України (в редакції чинній на момент подання пояснень), ст.115 ЦК України, ст.12 Закону України «Про господарські товариства» вбачається, що частка у статутному капіталі підприємства, як об`єкт корпоративних прав, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може бути предметом поділу.

З урахуванням зазначеного вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволення, оскільки не ґрунтуються на правових нормах.

05.05.2021 року представник третьої особи ТОВ «Меліоратор_Агро Юг» - Тихонюк І.Л. подала до суду письмові пояснення, відповідно до яких у задоволенні позову просила відмовити.

В обґрунтування заперечень зазначила, що частка ОСОБА_11 у статутному капіталі ТОВ «Меліоратор-Агро Юг» у розмірі 443 200 грн. була набута ним 14.06.2007 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 .

Зазначила, що права учасника товариства за своєю природою є його суб`єктивними правами, здійснюється ним за власним розсудом, без згоди на те іншого з подружжя. За таких обставин, корпоративні права (права учасника товариства) не можуть вважатися майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а отже поділу не підлягають.

02.06.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Берназ-Ганєва А.В. подала до суду заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, у якій просила виділити частку ОСОБА_11 ,. померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у корпоративних правах ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» у розмірі 1,125% Статутного капіталу на суму 81 563,50 грн., що становить 50% від загальної кількості корпоративних прав, набутих подружжям та зареєстрованих під час шлюбу за ОСОБА_3 ; гараж № НОМЕР_1 в АГК «Волга» (м.Миколаїв), площею 76,1 кв.м.; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку померлого ОСОБА_11 у праві спільної сумісної власності подружжя, а саме на: корпоративні права ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» у розмірі 0,28125% Статутного капіталу на суму 20 390,88 грн., що становить 12,5%; 1/8 частину гаражу № НОМЕР_1 в АГК «Волга» (м.Миколаїв); 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

23.10.2021 року представник третьої особи ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких у задоволені позову просив відмовити.

В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем було обрано невірний спосіб захисту, оскільки, з аналізу положень ст.ст.66, 167 ГК України (в редакції чинній на момент подання пояснень), частка у статутному капіталі підприємства, як об`єкт корпоративних прав, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може бути предметом поділу.

З урахуванням чого зазначив, що позивач має право вимагати компенсацію половини вартості внеску до статутного фонду товариства, за умови, що такий внесок був здійснений за рахунок спільних коштів подружжя і при цьому був порушений порядок відчуження спільного майна, встановлений ст.65 СК України. Чи право на поділ одержаних доходів, виходячи зі змісту ч.ч. 2,3 ст.61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства був зроблений за рахунок спільного майна подружжя та в інтересах сім`ї.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року зустрічний позов ОСОБА_1 було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ Фірма «Нефтетранспорт», ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» про виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності і порядку спадкування за законом залишено без розгляду.

Рішенням ВРП від 23.05.2023 року, суддю ОСОБА_13 було звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва №03-08/112/2023 від 28.05.2023 року, відповідно до п.п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було здійснено повторний автоматизований розподіл та справу було передано судді Притуляк І.О.

Ухвалою суду від 16.06.2023 року справу було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, зі стадії розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Ангелін І.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні, призначеному на 16.11.2023 року представник позивача адвокат Ангелін І.І. приймав участь в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів. Після перерви, оголошеної в судовому засідання перед судовими дебатами, на відео конференц з`язок не вийшов, у телефонному режимі повідомив, що має проблеми з доступом до Інтернет зв`язку.

Суд зазначає, що представник позивача приймав участь у судовому засіданні при розгляді справи по суті, надав свої пояснення, приймав участь у досліджені доказів та вважав за можливе закінчити розгляд справи по суті та перейти до судових дебатів.

Одночасно суд бере до уваги, думку представників відповідачів, які наполягали на продовженні судового засідання та закінченні розгляду справи, а також той факт, що справа перебувала у провадженні суду з 24.02.2021 року.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 212 ЦПК України, п. 46 Положення, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, про що представника позивача адвоката Ангеліна І.І. було попереджено відповідно до ухвали суду від 15.11.2023 року, прийнятої за результатами розгляду його клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

З урахуванням зазначених обставин, судові дебати по справі були проведені у судовому засіданні за відсутності представника позивача.

Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно, належним чином.

Поштові конверти з судовими викликами, були повернуті до суду з відміткою «про відсутність адресата за вказаною адресою». Інформацію про зміну місця проживання чи листування ОСОБА_3 суду не надавала.

Розгляд справи було проведено за відсутності позивачки.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_14 адвокат Матвєєв В.В. у задоволені позову просив відмовити за необґрунтованістю.

В обґрунтування заперечень зазначив, що майно передане в статутний фонд підприємства, переходить у його власність. Частка у статутному капіталі підприємства, як об`єкт корпоративних прав, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може бути предметом поділу.

У судовому засіданні адвокат Берназ-Ганєва А.В., діючи як представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та третьої особи ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» у задоволені позову просила відмовити за необґрунтованістю, з підстав зазначених адвокатом Матвєєвим В.В..

Вказала, що на даний час не просить застосувати строки позовної давності, про що зазначала у заяві. Вважала, що у задоволені позову має бути відмовлено за необґрунтованістю.

До неодноразово призначених судових засідань відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та її представник адвокат Раскевич Є.С., не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

До неодноразово призначених судових засідань треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та представник ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином.

Представник ОСОБА_7 адвокат Мартинчук В.В. надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Розгляд справи було проведено за відсутності не з`явившихся відповідачів, третіх осіб та їх представників.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, які з`явилися до судового засідання, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Так судом встановлено, що 29.12.1989 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.12.2006 року у справі №2-5328/2006, шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до рішення суду, подружні стосунки між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 були припинені більше ніж за два роки до моменту звернення до суду (у грудні 2006 року) з позовом. Таким чином фактично подружні стосунки між сторонами припинено з осені 2004 року.

15.02.2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ було здійснено державну реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , про що складено актовий запис 32.

Згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та Довідки №41 від 26.10.2021 року, складеної директором ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» Айвазян Г.К., товариство було зареєстровано 10.04.1996 року.

Засновниками товариства є ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 .

Засновниками товариства неодноразово приймалися рішення про збільшення статутного капіталу (фонду) підприємства, а саме: 03.07.1997 року; 16.12.1999 року; 11.04.2003 року; 24.12.2003 року; 06.06.2005 року; 07.11.2005 року; 29.05.2006 року; та 11.12.2008 року, у зв`язку з чим вносилися відповідні зміни до статуту підприємства.

Відповідно до витягу та Статуту ТОВ фірма «Нефтетранспорт», станом на 11.12.2008 року, розмір внесків до статутного фонду засновників складає: ОСОБА_9 - 2020596 грн. (з часткою у статутному капіталі 27,87%); ОСОБА_11 5066354 грн. (з часткою у статутному капіталі 69,88 грн.); ОСОБА_3 163127 грн. (з часткою у статутному капіталі 2,25 %).

Згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» було зареєстровано 08.12.2004 року.

Засновниками товариства є ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Відповідно до витягу, розмір внесків до статутного фонду засновників складає: ОСОБА_11 443200 грн.; ОСОБА_1 88640 грн.; ОСОБА_7 265920 грн.; ОСОБА_8 88 640 грн.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Тлумачення положень статті 61 СК України свідчить про те, що спільною сумісною власністю, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя воли були набуті.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя в судовому порядку, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За положеннями ч. 2 ст.83 ЦК України товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом.

Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку.

Статтею 140 ЦК України визначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки.

Особливості діяльності товариств з обмеженою відповідальністю встановлюються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до частини першої статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Отже, юридичній особі може належати майно на праві власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тому засновники (учасники) наділяють юридичну особу майном, на яке вона набуває право власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20) було зроблено висновок про те, що право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Тому майно господарського товариства, належить йому на праві власності, і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю).

Таким чином, з моменту внесення грошових коштів чи іншого майна як вкладу таке майно належить на праві власності самому товариству, і воно втрачає ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя».

Відповідно до частини восьмої статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Таким чином, у разі внесення одним із подружжя (колишнього подружжя), який є учасником господарського товариства, грошових коштів чи майна у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, саме товариство стає їх власником, тоді як право іншого з подружжя на спільні кошти/майно трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частки у статутному капіталі товариства.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що у задоволенні заявленої вимоги слід відмовити, оскільки у спірних правовідносинах позивач наділена правом вимагати компенсації половини вартості частки учасника (іншого з подружжя), а не визнання за нею права власності на частку у корпоративних правах, однак з такою вимогою позивач до суду не зверталася.

Крім того, щодо тверджень представника позивача про набуття подружжям ОСОБА_12 у спільну власність корпоративних прав ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як роз`яснено в п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як було зазначено вище шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було розірвано за рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.12.2006 року у справі №2-5328/2006.

Рішення суду встановлено, що спільне проживання та ведення спілного господарства подружжям було припинено з осені 2004 року.

Відповідно до положень ч.3 ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

З урахуванням дати державної реєстрації підприємства 08.12.2004 року, суд вважає недоведеним, той факт, що частка корпоративних прав ОСОБА_11 у статутному капіталі ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» була набута померлим спільно з позивачкою за час їх перебування у шлюбі.

З урахуванням положень ч.3 ст.267 ЦК України та позиції, висловленої у судовому засіданні представниками відповідача ОСОБА_1 , суд не розглядає по суті заяву представника відповідача адвоката Берназ-Ганєвої А.В. від 12.04.2023 року про застосування наслідків спливу строку позовної давності та не надає оцінку дотримання позивачкою при зверненні до суду з позовом, строків визначених ст.257 ЦК України.

За приписами ч.1, п.2 ч.2 ст.140 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ «Фірма Нефтетранспорт», ТОВ «Меліоратор-Агро-Юг» про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; проживає АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

ОСОБА_6 , проживає АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Треті особи: ОСОБА_7 , проживає АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_8 , проживає АДРЕСА_7 ;

ОСОБА_9 , проживає АДРЕСА_8 ;

ТОВ Фірма «Нефтетранспорт», , місце знаходження вул.Галини Петрової, 6/а кВ.16;

ТОВ «Меліоратор-Агро Юг», , місце знаходження вул.Очаківська, 1-а м.Миколаїв.

Головуючий суддя: І.О.Притуляк