Справа № 442/4992/22 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3247/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Назар Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Меденицької об`єднаної територіальної громади Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Меденицької об`єднаної територіальної громади Львівської області, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею - 60,7 кв. м., житловою площею - 40,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: верандою, сходами а 1, сараєм Б. вбиральнею В. огорожею 1, воротами 2, замощенням І, колодязем К, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову покликався на те, що він є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею - 60,7 кв. м.. житловою площею - 40,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: верандою, сходами а 1, сараєм Б, вбиральнею В, огорожею 1, воротами 2, замощенням 1, колодязем К. За життя померла склала заповіт, яким спірне майно заповіла позивачу. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримав відмову щодо спірного майна.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року в позові ОСОБА_1 до Меденицької об`єднаної територіальної громади Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суд) першої інстанції, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Звертає увагу суду, на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, він є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_2 є його мамою. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 видане Меденицькою селищною радою Дрогобицького район) Львівської області, зареєстрованого за № 9.

По телефону він дізнався від працівника сільської ради, що існує - складений заповіт на нього, спадщина на підставі якого є ще не прийнята. Даний заповіт був складений у Меденицькій сільській раді Дрогобицького району 9 серпня 2000 року, та зареєстровано у реєстрі за № 46. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_2 , все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі те. що їй належить на день смерті заповіла йому, ОСОБА_1 .

Отримавши копію заповіту від старости, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було до відмовлено у видачі свідоцтва через пропуск відповідного строку та через відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджується відповіддю на звернення приватного нотаріуса Роксолани Лютик від 15.08.2022 року.

Вважає, що строк не пропустив, оскільки проживав із спадкодавцем, однак через відсутність правовстановлюючого документа, нотаріус відмов у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи на іншу дату у зв`язку розірванням договору із своїм представником, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Дана справа перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції з грудня 2022 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення своїх доводів у поданому до суду позові, запереченні на позов, письмових поясненнях, апеляційній скарзі та відзиві на скаргу тощо.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати: 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення:8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає обставинам, які були встановлені судом, оскільки позивачу слід було звернутись в суд із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 16).

За життя померлій належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.11.2001. реєстровий номер 962 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Меденицької селищної ради Дмитрик М.П., зареєстрованим в реєстрі за № 46, яким усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, на що за законом матиме право заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 23).

Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак отримав відмову, оскільки ОСОБА_1 не подано доказів своєчасного прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Також, ОСОБА_1 нотаріусом повідомлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, (а.с. 24).

На замовлення позивача на спірний будинок було виготовлено технічний паспорт (а.с. 17-22).

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України дозволяє сформулювати правило, відповідно до якого визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливо у разі: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із Довідки №1444 від 02 жовтня 2017р.. яка видана виконавчим комітетом Меденицької селищної ради, ОСОБА_2 ,1931 р.н., дійсно проживала по АДРЕСА_1 до дня смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своїм сином ОСОБА_1 1966 р.н., який по даній адресі не був зареєстрований та своїм внуком - ОСОБА_3 1992 р.н.(а.с.39).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Меденицької селищної ради Дмитрик М.П., зареєстрованим в реєстрі за № 46, яким усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, на що за законом матиме право заповіла своєму сину ОСОБА_1

Свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права.

Будь-які докази про те, що ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини за вищезгаданим заповітом відсутні.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 , як син померлої ОСОБА_2 , проживав з нею на момент її смерті, вступив в оперативне управління спадковим майном, яке визначене у заповіті, і тим самим фактично прийняв спадщину, хоча не оформив правовстановлюючих документів, які б підтверджували його право власності, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити.

З огляду на вищенаведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та є підставними, оскаржуване рішення необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ст. 374 ч.І п.2, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України. Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Меденицької об`єднаної територіальної громади Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею - 60,7 кв. м., житловою площею - 40,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: верандою, сходами а 1. сараєм Б. вбиральнею В. огорожею 1. воротами 2. замощенням І, колодязем К, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 березня 2023 року

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.