Справа № 587/503/23
РІШЕННЯ
15 травня 2023 року Сумський районний суд Сумської області в складі
головуючої судді Черних О. М.,
з участю секретаря судового засідання Овчаренко М.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Н.Сироватської сільської ради Сумського району (юридична адреса: с. Н.Сироватка, вул. сумська, 167, Сумського району, Сумської області) про визнання права власності, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до Н.Сироватксьої сільської ради Сумського району, в якому просять визнати за ними, за кожним по частині, право на земельну частку (пай) розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0230954, виданого на підставі рішення Сумської райдержадміністрації від 12.09.1997 року, що перебуває у колективній власності КСП «Червоненське» Сумського району в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свою заяву мотивують тим, що вони є спадкоємцями за законом після смерті батька ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина. В свою чергу останній прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У встановлений законом строк, вони прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 3,18 умовних кадастрових гектарів, що належали ОСОБА_4 на підставі сертифікату серія СМ № 0230954, оскільки, зокрема сертифікат був виданий після смерті ОСОБА_4 ..
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Представник позивачів надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник Н.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області надіслав суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю представника відповідача, не заперечував проти позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв її син ОСОБА_3 шляхом розпорядження спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Нрпижньосироватської сільської ради Сумського району № 253 від 17.05.2018 року (а.с. 15).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі й на зазначену земельну частку (пай).
За життя, а саме 29 липня 1997 року ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Чкервоненської сільської ради Сумського району, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося заповідав своїм дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачам по справі (а.с. 86).
Останні в свою чергу звернулася з заявою до Сумської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але згідно постанови державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 3,18 умовних кадастрових гектари, що належали спадкодавцю на підставі сертифікату серія СМ № 0230954, оскільки сертифікат був виданий після смерті ОСОБА_4 (а.с. 31-32).
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0230954 ОСОБА_4 , яка проживає в с. Червоне, Сумського району, Сумської області на підставі рішення Сумської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року № 198 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Червоненське» розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 29-30).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Стаття 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1235 ЦК України визначає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).
Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Суд вважає, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на земельну частку (пай), а ОСОБА_3 прийняв в установленому законом спадщину після смерті ОСОБА_4 , проте в установленому законом порядку не оформив спадкові права, а тому наявні всі підстави для визнання за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на земельну частку (пай), як спадкоємцям за заповітом після смерті останнього.
Керуючись ст. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України та ст. ст. 89,259,263,264,265 ЦПК України суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Н.Сироватської сільської ради Сумського району (юридична адреса: с. Н.Сироватка, вул. сумська, 167, Сумського району, Сумської області) про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на частину земельної частки (паю), площею 3,18 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Червоненське» Сумського району Сумської області, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0230954, зареєстрованого 17.06.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 916, та право на яку було успадковано ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_2 право на частину земельної частки (паю), площею 3,18 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Червоненське» Сумського району Сумської області, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0230954, зареєстрованого 17.06.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 916, та право на яку було успадковано ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних