Справа № 331/4786/22
Провадження № 2/331/410/2023
05 травня 2023 року м. Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненко М.В., при секретарі судового засідання Федорової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визначення місця проживання дитини, -
08.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд:
Визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її реєстрації або проживання.
В обґрунтування позову зазначила, що сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач участі у вихованні та розвитку дитини майже ніколи не приймав, бачився з сином два рази на рік, по два-три дні, так як близько 5 років тому виїхав за кордон, змінивши прізвище в паспорті з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , бо мав заборгованість за кредитами в Приватбанку. З самого народження позивачка повністю опікувалася інтересами і потребами дитини, піклувалася про неї, займалася його вихованням, слідкувала за розвитком та здоров`ям дитини. Зазначає, що ніколи не перешкоджала і не мала наміру перешкоджати спілкуванню дитини з біологічним батьком. Проте, у листопаді 2022 року, перебуваючи з сином у м. Варшава у Польщі, надала сина відповідачу для зустрічі та спілкування, однак останній до теперішнього часу забрав дитину та не повертає. Вказані обставини й зумовили звернення позивачки до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2023 р. було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та Служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради висновки щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини.
Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Від третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради до суду надійшов Висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 р. було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.
Відповідач у судові засідання, призначені на 30.01.2023 р., 22.02.2023 р., 25.04.2023 р., 05.05.2023 р. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подавав, представник позивача не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та відповідача народилася спільна дитина - ОСОБА_3 .
Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, до виповнення дитині одного року припинили спільне проживання та ведення спільного господарства.
Спільний син сторін залишився проживати з матір`ю.
Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 28.11.2022 р. № 04-28/7-2978 та від 28.11.2022 р. № 04-28/7-2979 позивачка та її син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час.
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , з 24.03.2022 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .
Відповідно до диплому НОМЕР_2 , позивачка закінчила у 2013 р. Класичний приватний університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Психологія» та здобула кваліфікацію психолога, викладача вищого навчального закладу.
З довідок про доходи позивачки слідує, що вона є офіційно працевлаштованою у КНП «Пологовий будинок № 4» ЗМР та отримує стабільну заробітну плату.
З характеристики на позивачку з місця роботи вбачається, що вона на період роботи на підприємстві проявила себе відповідальним і професійним працівником. Чітко і в строк виконувала поставлені завдання. Має велику здатність і продуктивність. Працювала без порушень, дотримувалась трудової дисципліни. В роботі була пунктуальною і організованою. Штрафів, доган і стягнень не мала. Володіє позитивними особистісними якостями - працівник привітний, тактовна людина. Завжди була готова надавати підтримку і кваліфіковану допомогу у критичних ситуаціях. Зарекомендувала себе як толерантну і не схильну до конфліктів людину.
Згідно довідки-характеристики на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ДКЦ «РозУмник» від 17.11.2022 р. слідує, що мама ОСОБА_7 , щомісячно вчасно вносила оплату за навчання дитини в центрі, виконувала всі рекомендації та вимоги педагогів та адміністрації центру, цікавилася успіхами та досягненнями сина. Батько ОСОБА_8 не приводив і не забирав дитину, не цікавився навчанням дитини ані особисто, ані по телефону. Педагоги та адміністрація ані особисто, ані заочно з ОСОБА_8 не знайомі. Піклування про навчання, виховання і здоров`я ОСОБА_9 під час відвідування центру здійснювали мама та бабуся, які приводили і забирали ОСОБА_9 з центру та цікавилися його життям у центрі «РозУмник».
Відповідно до довідки від 18.11.2022 р. № 87 з Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 244 «Біла лілея» дитина завжди виглядала охайно, доглянутою. Спостерігалась позитивна динаміка розвитку. Мати дитини виконувала всі рекомендації педагогів, відповідно до індивідуальної колекційної програми розвитку дитини, відвідувала всі рекомендовані консультації фахівців. Постійно приймала участь у батьківських зборах і всіх заходах дошкільного закладу, в яких приймав участь її син.
З характеристики на ОСОБА_3 з ЗСШ з поглибленим вивченням іноземної мови № 7 ЗМР від 16.11.2022 р. № 01-22/459 вбачається, що ОСОБА_3 за час навчання показав себе як здібний, відповідальний учень. Самостійні роботи виконує сумлінно. Матуся і вітчим цікавилися навчанням сина та відповідально ставилися до його виховання. Регулярно відвідували школу, відкликалися на всі прохання класного керівника. Присутності рідного батька в даний час не спостерігалося.
Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надати Висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини не зміг, у звя`зку з відсутністю можливості поспілкуватися з дитиною.
Надав Акт обстеження умов проживання, відповідно до якого проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Житло розміщене на 2 поверсі 3 поверхового будинку та складається з 3 кімнат, коридору. Кухні, туалету, ванної кімнати, наявне газо-, водо- та електропостачання. Умови проживання добрі. Помешкання об лаштоване меблями, сучасною побутовою технікою. У дитини окрема кімната, місце для сну, відпочинку та навчання. Наявний одяг за сезонами, взуття, канцприладдя та ноутбук. В родині добрі взаємовідносини. На час виходу вдома перебувала вся родина, крім ОСОБА_10 , якого в грудні 2022 року забрав батько ОСОБА_5 ( ОСОБА_11 ) до Польщі. Матері дитину не повернув.
Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради надала Висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким встановлено, доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 (бабуся дитини) та ОСОБА_13 (хрещена мати дитини) пояснили, що відповідач як батько дитини бачився з сином лише один раз на рік по два-три дні, допомоги на утримання не надавав, інтересами дитини, її навчанням, розвитком не цікавився. Повідомили, що позивачка як матір дитини від народження сина у самостійному порядку опікувалася його інтересами і потребами, займалася вихованням, приділяла належну увагу сину.
Суд констатує, що спори між батьками або особами що їх замінюють з приводу дітей, визначення їх прав та інтересів, в тому числі й спори щодо визначення місця проживання дитини, мають вагоме значення та відіграють у подальшому особливу роль у житті такої дитини, а отже суди або інші компетентні органи держави при розгляді таких справ мають приділяти особливу увагу якнайкращим інтересам такої дитини та досліджувати і оцінювати всі без винятку докази та обставини, які стосуються справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись завданням цивільного судочинства, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.
Положеннями ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
За приписами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».
Судом встановлено та відповідними доказами підтверджено, що позивачка як матір дитини у належний спосіб здійснювала свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, забезпечувала сина відповідними речами, предметами у відповідності до його вікових потреб, займалася його вихованням, забезпечувала отримання дитиною освіти, слідкувала за його розвитком та здоров`ям проявляла до нього любов та турботу протягом всього його життя.
Доказів щодо випадків ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законом обов`язків в частині забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини або вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, або інших обставин, які б впливали на неможливість проживання дитини з нею суду не надано.
В свою чергу відповідачем жодних доказів про виконання ним його батьківських обов`язків щодо дитини, піклування про сина, виявлення інтересу до його життя, розвитку, навчання до суду не надано.
У зв`язку з наведеним, судом не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, з якою малолітній ОСОБА_3 і так проживав від народження.
Таким чином, визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 у суду відсутні підстави вважати, що це суперечитиме інтересам дитини.
При цьому, суд зауважує, що оскільки батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні сина і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання, то якнайкращі інтереси дитини на підтримання відносин з тим з батьків, хто проживає окремо, незважаючи на визначення місця проживання дитини з матір`ю є забезпеченими належним чином.
Згідно ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суду надано висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області № 87 від 21.02.2023 р.
З вказаного висновку слідує, що ОСОБА_1 здатна виконувати обов`язки щодо виховання сина ОСОБА_3 та здійснювати догляд за ним. З відділення поліції не надходили звернення щодо вчинення домашнього насильства стосовно дитини або у його присутності. Батько порушує право на спілкування як матері та і дитини. Визначено за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Підстав вважати вказаний висновок органу опіки та піклування завідомо неправдивим, недостовірним або підробленим у суду немає.
За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України.
Так, згідно вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, враховуючи те, що судом позов позивачки задоволено повністю, то з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачена нею сума судового збору у розмірі 992,40 гривень.
Інші судові витрати у справі не заявлялися та є відсутніми.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1, 7, 19, 141, 160, 161 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.
Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її реєстрації або проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05.05.2023 року.

Суддя М.В. Антоненко