Справа № 716/1314/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

з участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,

представника заявника адвоката Романюка В.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Чернівецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Чернівецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту, в якій заявник просить встановити юридичний факт в тому, що він є єдиною особою зайнятою постійним доглядом за громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для звернення до суду із даною заявою є та обставина, що він здійснює догляд за ОСОБА_2 , інших родичів, які б могли здійснювати такий догляд не має. Даний факт потрібен йому для захисту соціальних прав та інтересів своїх та заінтересованої особи.

Ухвалою судді від 02.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою суду від 24.10.2023 залучено до участі в якості заінтересованої особи Чернівецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він здійснює постійний догляд за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного стороннього догляду. Крім нього, у бабусі є діти, які не мають можливості здійснювати догляд за нею. Так, донька ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду України як інвалід ІІІ групи, а також працює оператором ГКНС з 18.10.2022. Інша донька ОСОБА_4 перебуває на обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. Крім того, остання є опікуном своєї онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син ОСОБА_6 проживає в м.Київ та з 2019 року з ним втрачено зв`язок.

Зазначає, що ОСОБА_2 є особою, яка досягла 80-річного віку та з врахуванням стану її здоров`я остання потребує постійного стороннього догляду.

Саме тому, заявник змушений в судовому порядку встановлювати юридичний факт перебування ОСОБА_2 у нього на утриманні, оскільки від цього залежить можливість реалізації соціальних прав останньої.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Романюк В.Я. вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив вимоги задовольнити. Крім того, вказав, що встановлення такого юридичного факту для заявника необхідно, щоб отримати тимчасове відстрочення від мобілізації.

В матеріалах справи наявна заяви заінтересованої особи ОСОБА_2 адресована суду з якої вбачається, що за нею догляд здійснює виключно ОСОБА_1 , який разом з нею проживає. Просила встановити такий юридичний факт про який йдеться в заяві.

Від заінтересованої особи Чернівецького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, надійшли письмові пояснення з яких вбачається, що вони просять відмовити в задоволенні заяви. Свою позицію мотивують тим, що заявник ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки законодавцем прописано порядок оформлення відповідної соціальної послуги постійний сторонній догляд за особою. Також зазначає, що заявник не надав суду належного правового підтвердження відсутності інших осіб, які могли б здійснювати такий сторонній догляд за ОСОБА_2 .

Вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_7 , ОСОБА_1 вказував на те, що встановлення такого факту є необхідним для реалізації прав та законних інтересів останньої. В судовому засідання представник заявника вказав, що єдиним юридичним наслідком який породить встановлення такого юридичного факту для заявника буде можливість отримання тимчасового відстрочення від мобілізації.

Заяву про встановлення такого юридичного факту представник заявника пред`явив до суду за правилами окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Чернівецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є органом, який забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Заявник ОСОБА_1 має на меті отримати право на відстрочення від мобілізації у випадку встановлення факту постійного догляду за ОСОБА_2 .

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 3335 постанови від 30 січня 2020 року зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для встановлення певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням. За своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника щодо проходження військової служби та мобілізації, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи, що між ОСОБА_1 та Чернівецьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для отримання тимчасового відстрочення від мобілізації (про що представник заявника вказав у судовому засіданні), і не пов`язаний з цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У спірних правовідносинах суд повинен враховувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу для отримання тимчасового відстрочення від мобілізації. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації заявником мобілізаційного обов`язку.

Врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що він є єдиною особою зайнятою постійним доглядом за ОСОБА_2 з метою отримання тимчасового відстрочення від мобілізації, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір між сторонами підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 та постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, а також постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 у справі №343/1548/22.

Відповідно до вимог ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що провадження по справі необхідно закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 255, 259, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Чернівецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право за наявності відповідних підстав звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Дата складення повного судового рішення 17.11.2023.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ