Справа № 452/1937/20 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/1419/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Казана І.С. від 12 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Самбірської міської ради Львівської області про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Припинено стягнення аліментів із 12.03.2020 року по цивільній справі №452/3783/19 за виконавчим листом на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 13 січня 2020 року і до досягнення ним повноліття.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вважає, що зазначене рішення суду, є необґрунтованим, незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що наявність акту обстеження від 02.07.2020 року про проживання сина сторін по справі у позивача є Актом обстеження умов проживання і не може встановлювати факту проживання. Складений такий начальником відділу служби у справах дітей, в якому тільки вказано, про те, що місце прописки батька і сина і те, що вони там проживають. Та цей акт не може бути доказом по справі і тим більше джерелом для винесення судом такого рішення, оскільки вказана с лужба не уповноважена проводити засвідчення факту проживання чи прописки, таких повноважень згідно ст.5 ЗУ "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" не надає і це вказує, що документ не може бути належним доказом у справі. Не зважаючи на той факт, що підписаний він тільки його укладачами, але не позивачем по справі, ні його сином. Наголошує, що суд повинен був встановити факт сплати аліментів, їх розмір, предметність витрат, доходи сторін і можливість проводити такі виплати, доцільність таких сплат в подальшому. Якщо батько, як платник аліментів, утримує сина, то очевидно б вимагалась порівняльність витрат зі сплачуваними присудженими аліментами, які вимагає закон дослідити при призначенні аліментів та подальшому їх стягненні, проте дані питання судом не з`ясовувались. Також, син сторін заявив, що фінансово підтримують його і батько, і мати - за потреби він звертається до них обох (до кого конкретно, це виходило з обставин) і мати чи батько кидають на (банківську) картку необхідну суму. При цьому син ніяк не визначав, хто робить це в більших сумах чи частіше. Тож жодних підстав у суду стверджувати про утримання сина «в основному» батьком не було. Звертає увагу на те, що рішення по вказаній справі, яке оскаржується, фактично унеможливлює виконання попереднього рішення суду, що є прямим і грубим порушенням закону.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відкладення судового засідання та проведення наступного засідання з застосуванням засобів відеозв`язку та надання можливості відповідачу по справі прийняти у ньому участь особисто, колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на те, що ОСОБА_1 могла подати заяву про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції заздалегідь, окрім цього в судовому засіданні брав участь її представник.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки - на підтримання апеляційної скарги, представника позивача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 18, 179, 182 - 184, 192, 273 СК України, 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України задовольняючи позов виходив з того, що шлюб між сторонами розірвано 06.08.2019 року; від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , - Свідоцтво про народження НОМЕР_1 , котрий тепер навчається у військовому ліцеї в м. Тульчині Вінницької області, стипендії не отримує.Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2020 року, яке набрало законної сили присуджено стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрований у м. Новий Калинів Самбірського району при в/ НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий Крижопільським РВ УМВС України у Вінницькій області 07.06.1996р., - у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у АДРЕСА_2 , зареєстрована у м. Новий Калинів Самбірського району при в/ НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_5 виданий Дзержинським РВ ХМУУМВС України в Харківській області 29.02.2000р., ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , - аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 13 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Із Акту обстеження житлових умов від 02.07.2020 року відомо, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , там і його зареєстроване місце проживання. Допитаний в судовому засіданні син сторін ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно із 12.03.2020 року він проживав разом із батьком та перебуває фактично по теперішній час в основному на його утриманні; таким чином складись обставини ще у березні 2020 року через поширення корона-вірусної пандемії, у наступному він готувався та здавав ЗНО, проживаючи із батьком у ОСОБА_7 , а потім йому тато допомагав із вступною кампанією до вузу, - що все разом затягнулось до часу досягнення ним повноліття. Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що ОСОБА_6 проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, відтак, ураховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення з 12.03.2020 року примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , які було присуджено стягувати на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2020 року, - і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

09.07.2020 року ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_8 звернувся в Самбірський міськрайонний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Самбірської міської ради Львівської області у якому просив:

- звільнити ОСОБА_3 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2020 року, починаючи з 12.03.2020 року.

У підтвердження своїх вимог покликався на те, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2020 року, яке набрало законної сили присуджено стягувати із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 13 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з 12.03.2020 року і по суті по теперішній час спільний син ОСОБА_6 фактично проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано 06.08.2019 року; у цьому шлюбі в них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження НОМЕР_1 ), котрий тепер навчається у військовому ліцеї в м. Тульчині Вінницької області, стипендії не отримує.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2020 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрований у м. Новий Калинів Самбірського району при в/ НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий Крижопільським РВ УМВС України у Вінницькій області 07.06.1996р., - у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у АДРЕСА_2 , зареєстрована у м. Новий Калинів Самбірського району при в/ НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_5 виданий Дзержинським РВ ХМУУМВС України в Харківській області 29.02.2000р., ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , - аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 13 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Акту обстеження житлових умов від 02.07.2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , там і його зареєстроване місце проживання.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції син сторін ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно із 12.03.2020 року він проживав разом із батьком та перебуває фактично по теперішній час в основному на його утриманні; таким чином складись обставини ще у березні 2020 року через поширення корона-вірусної пандемії, у наступному він готувався та здавав ЗНО, проживаючи із батьком у ОСОБА_7 , а потім йому тато допомагав із вступною кампанією до вузу, - що все разом затягнулось до часу досягнення ним повноліття.

Окрім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 07 травня 2020 року у справі №452/3783/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів встановлено, що ОСОБА_3 не заперечив, що син з 13 січня 2020 року разом із ним не проживає і в квартирі відсутні його особисті речі. Також, з вказаного рішення встановлено, що на даний час ОСОБА_6 проживає у м. Тульчин Вінницької області, де стаціонарно навчається. Його реєстрація за адресою проживання батька не означає, що син сторін проживає з ним і перебуває на його утриманні.

В постанові Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі №452/3783/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, обставини щодо місця проживання сина сторін не встановлювалися.

Пояснення сина сторін ОСОБА_6 про те, що він проживав разом із батьком із 12.03.2020 року суперечать обставинам встановленим в постанові Львівського апеляційного суду від 07 травня 2020 року у справі №452/3783/19, яка набрала законної сили та є обов`язковою для сторін, а встановлені в ній обставини не підлягають повторному доказуванні при розгляді іншої справи, відповідно такі пояснення колегія суддів не бере до уваги. При цьому слід також, врахувати, що на час перегляду в апеляційному порядку рішення у даній справі, а саме 7.05.2020 року апеляцій суд перевіряв, зокрема, і доводи ОСОБА_3 стосовно проживання сина з ним та відповідно неможливості стягнення з нього аліментів у зв`язку з цим, однак таких обставин станом на 7.05.2020 року встановлено не було.

Натомість, актом обстеження житлових умов від 02.07.2020 року встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , там і його зареєстроване місце проживання.

Такий доказ не спростований сторонами.

Доказів проживання сина разом з матір`ю апелянтом не подано.

Відповідно, колегія суддів вважає, що син сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком ОСОБА_3 з 02.07.2020 року.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2022 року слідзмінити, змінивши дату припинення стягнення аліментів з 12.03.2020 року на 02.07.2020 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2022 року - змінити, змінивши дату припинення стягнення аліментів з 12.03.2020 року на 02.07.2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс рішення складено 16 травня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра