ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7468/23 Справа № 202/7796/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди. За яким просив суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ДЗВ ВСП) моральну шкоду у розмірі 1000000грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 12 червня 2015 року проходив службу у ДЗВ ВСП. 01 вересня 2016 року (після мобілізації) сторонами було підписано контракт. 01 вересня 2020 року позивача було звільнено з військової служби. Однак, у день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2123/21-а від 12 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, а саме: визнано протиправними дії ДЗВ ВСП щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язано ДЗВ ВСП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язано ДЗВ ВСП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2018 року. Відповідач розрахувався з позивачем 03 грудня 2021 року, що на один рік три місяці та два дні (458 днів) пізніше ніж встановлено законом.

Позивач посилається на те, що йому була заподіяна моральна шкода внаслідок тривалої бездіяльності відповідача, в частині виплати коштів, оскільки він був вимушений неодноразово телефонувати відповідачу, звертатись до суду за захистом своїх прав, не міг розпоряджатись своїми коштами, які він мав отримати внаслідок звільнення, а тому просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2023 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ухвалено стягнути з Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, в загальному розмірі 300 000,00 грн., вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок не проведення повного розрахунку при звільненні, та необхідності неодноразово звертатись до суду за судовим захистом, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті душевного спокою у зв`язку з неотриманням зароблених коштів та зі зміною звичного розпорядку життя, необхідності неодноразово звертатись до суду за захистом, у зв`язку із чим, та виходячи з принципу співмірності, розмір моральної шкоди суд визначає у розмірі 300 000,00 грн., що є справедливою сатисфакцією моральної шкоди на користь позивача.

В апеляційній скарзі Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 01 вересня 2020 року за №174 начальником ДЗВ ВСП (по стройовій частині) підписано наказ, згідно змісту якого було вирішено старшого сержанта ОСОБА_1 , водія-стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку ДЗВ ВСП, звільненого наказом від 1 вересня 2020 року № 28-рс у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати, що справи та посаду здав. З 1 вересня 2020 року виключено із списків особового складу ДЗВ ВСП та знято із усіх видів забезпечення. Крім іншого, у наказі вирахувано вислугу років, зазначені вказівки щодо необхідності виплатити надбавку за особливості проходження служби; виплатити грошову компенсацію за невикористані відпустки за 2017-2020 року; одноразово грошову допомогу по звільненню не виплачувати.

У відповідності до копії посвідчення (безтермінове, дії на всій території України) серія УБД №043447 ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій.

12 травня 2021 року Донецьким окружним адміністративним судом, у справі №200/2123/21-а, було ухвалено рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2018 року. В іншій частині позовних вимог, - відмовлено. Рішення набрало законної сили 18 серпня 2021 року.

На рахунок позивача надійшли наступні грошові перерахування з призначенням платежу «зарплата ДЗВ ВСП» 06 жовтня 2020 року 379, 65 грн., 8 листопада 2021 року 4 259, 98 грн., 29 вересня 2020 року 11 224, 22 грн. та 216, 51 грн., 18 вересня 2020 року 6 500, 00 грн. та 20 951, 42 грн., 29 жовтня 2020 року 7, 22 грн., 03 грудня 2021 року 44 896, 93 грн., 03 вересня 2020 року 7 596, 77 грн., 20 жовтня 2020 року 161, 29 грн. та 5 000, 00 грн..

Станом на 03 грудня 2021 року відповідачем було сплачено кошти на виконання судового рішення, про що стверджує позивач у позовній заяві.

Окрім того, судом було встановлено, що позивач неодноразово звертався до судових інстанцій з приводу протиправності дії відповідача (позови були спрямовані виключно на виконання судового рішення у справі №200/2123/21-а, яка вже розглянута, але позивач вважав, що виконання зазначеного рішення боржником здійснено не в повному обсязі).

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 200/2347/22 (набрало чинності 28 листопада 2022 року), адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 № 889; зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі №200/3514/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 №889 та від 30.08.2017 №704, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року у справі №200/16547/21 (набрало чинності 18 жовтня 2022 року) адміністративний ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягали у проведенні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно без застосування базового місяця січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, яка полягала у непроведенні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року включно. Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 31 січня 2016 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2020 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої суми індексації 4 258,75 грн та відповідно до абз. абз. 4-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої суми індексації 4 258,75 грн та відповідно до абз. абз. 4-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, і виплатити її з урахуванням фактично виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №200/17433/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 258,75грн відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 258,75 грн за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що внаслідок не проведення повного розрахунку при звільненні, та необхідності неодноразово звертатись до суду за судовим захистом, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті душевного спокою у зв`язку з неотриманням зароблених коштів та зі зміною звичного розпорядку життя, необхідності неодноразово звертатись до суду за захистом, у зв`язку із чим, та виходячи з принципу співмірності, розмір моральної шкоди суд визначає у розмірі 300 000,00 грн., що є справедливою сатисфакцією моральної шкоди на користь позивача.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян гарантується Конституцією України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У даній справі судом було встановлено, що відповідачем було порушено вимоги ст.116 КЗпП України щодо виплати усіх сум, що належали позивачу, в день його звільнення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до змісту наведеної норми, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд при цьому зауважує, що положення статті 237-1 КЗпП України на спірні правовідносини розповсюджуються, оскільки положення вказаної статті передбачають можливість стягнення моральної шкоди за будь-які порушення, що випливають з трудових правовідносин і саме з таких виник спір у справі, яка є предметом перегляду.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що внаслідок не проведення повного розрахунку при звільненні, та необхідності неодноразово звертатись до суду за судовим захистом, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті душевного спокою у зв`язку з неотриманням зароблених коштів та зі зміною звичного розпорядку життя, необхідності неодноразово звертатись до суду за захистом, - районний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розміром моральної шкоди, яка була стягнута з відповідача на користь позивача.

Так, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її із 300 000 грн до 1 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

На підставі ст.141 ЦПК України, апелянту слід компенсувати за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 485,15 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2023 року - змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , зменшивши її з 300 000 грн. до 1000 грн., а також судового збору стягнутого з Військової служби правопорядку на користь держави з 3000 грн. до 100 грн..

Судовий збір за подання апеляційної скарги, сплачений Донецьким зональним відділом Військової служби правопорядку у сумі 4 485,15 грн. віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко