ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/732/22 Провадження № 2/636/209/23
13 листопада 2023 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку вимог ст. 405 ЦК України із позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що вказаний житловий будинок належить йому на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 січня 1997 року. Відповідачка ОСОБА_2 є його дочкою, яка після купівлі будинку проживала з ним (позивачем) та була зареєстрована в цьому житловому приміщенні. Однак ОСОБА_2 з 2000 року фактично не проживає в спірному будинку без поважних причин, в добровільному порядку не знімається з реєстрації спірного житлового приміщення, не приймає участі в його утриманні. Місцезнаходження відповідачки йому не відомо, оскільки дочка з ним не спілкується будь-яких домовленостей між ним та відповідачкою щодо користування житловим будинком не укладалося, перешкод у користуванні жилим будинком ні він, ні інші члени його сім`ї ОСОБА_2 не чинили. Вважає, що реєстрація відповідачки в будинку порушує його права власника житла на його користування та розпорядження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно без повідомлення причин своєї неявки, була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. ст.128-131 ЦПК України, відзив на позов не надала. Відповідно до довідок ф.20 поштового відправлення ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 судові повістки повернулися до суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
У зв`язку із зазначеним та відповідно до вимог ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16.
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 21 січня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Алексик Т.В. за реєстровим № 2-203, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Відповідно до штампу Чугуївського міжміського бюро технічної інвентаризації на цьому свідоцтві зазначений будинок зареєстрований 07.02.1997 р в реєстровій книзі №1 за реєстровим №141(а.с.5).
Згідно довідки № 02-02-18/33 від 21.01.2022 року, виданої Старогнилицьким старостинським округом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Згідно довідки № 02-02-18/32 від 21.01.2022 року, виданої Старогнилицьким старостинським округом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, донька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,але не проживає з 2000 року(а.с.10).
Відповідно до акту від 24.01.2022 року, складеного за участю депутата Малинівської селищної ради Старогнилицького старостинського округу Гулай А.І. та сусідів : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , посвідченого старостою ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, але фактично не проживає з 2000 року ОСОБА_2 , (а.с.6-8).
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Під час розгляду справи в суді даних про те, що відповідачка ОСОБА_2 проживає в зазначеному будинку та користуються ним й під час розгляду зазначеного спору, до суду не надано.
Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідачці ОСОБА_2 перешкоджали в користуванні вказаним жилим приміщенням, до суду не надано.
Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить про те, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
ОСОБА_2 як член сім`ї власника будинку позивача ОСОБА_1 набула право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 спільним побутом із власниками спірного будинку не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі вимог ч.2 ст.406 ЦК України.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Реєстрація відповідачки ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 223, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ч.2 ст. 405,ч.2 ст. 406 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення його повного тексту.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 21 листопада 2023 року
Суддя: І.В. Карімов