Справа № 496/1678/23
Провадження № 2/496/1055/23
УХВАЛА

10 березня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати його особистою приватною власністю будинок під АДРЕСА_1 .

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

За правилом п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду від 21.12.2020 року по справі №905/98/20, в позовній заяві зазначив, що спір має немайновий характер та додав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп.

Водночас, вважаю таке посилання позивача недоречним, оскільки в тій справі спір стосувався повернення державі земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, і спір не пов`язаний з підтвердженням права власності на земельну ділянку. В той час, як в даній справі спір стосується саме підтвердження права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Позивачем не враховано, що позовна вимога про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю має майновий характер, оскільки є вимогою про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій (вартісній) оцінці, та вимогою про підтвердження права на майно, яке піддається грошовій (вартісній) оцінці, вирішення спору вплине на склад майна сторін спору та призведе до зміни власника майна.

Відтак, спір про визнання житлового будинку та земельної ділянки, право власності на які набуто у шлюбі, особистою приватною власністю відноситься до майнового спору, а тому приходжу до висновку, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за ставкою судового збору, встановленою Законом України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви майнового характеру.

Будь-який майновий спір має ціну. За правилом п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а п. 9 ч. 1 вказаної статті передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно із пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

В позовній заяві не зазначено ціни позову, з тексту позовної заяви та додатків до неї не вбачається даних щодо актуальної вартості спірного нерухомого майна чи проведення будь-якої оцінки цього майна.

З огляду на викладене позивачу необхідно надати суду відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість нерухомого майна, визначеного в прохальній частині позову, на день звернення до суду, виходячи з чого сплатити судовий збір у розмірі 1% від цієї вартості за вирахуванням вже сплаченого судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп. та надати оригінал квитанції до суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 10.03.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра