Дата документу 07.11.2023Справа № 554/3861/23
Провадження № 2/554/6555/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябченко В.В.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Петрук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Данілової Анни Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем мають спільну дитину доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.

Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 грудня 2018 року по справі № 554/7112/18 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в твердіи? грошовіи? сумі в розмірі 2000, 00 грн., щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, відповідачем неналежно виконувалось рішення суду, внаслідок чого, станом на 20.04.2023 року, утворилася заборгованість у сумі 37 000 грн. 00 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 12740,00 грн., що не перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню та узгоджується з вимогами частини 1 статті 196 СК України.

Крім цього, позивач вказує, що на даний час витрати на утримання доньки значно зросли, сума щомісячних аліментів недостатня для повноцінного розвитку та утримання доньки, яка навчається в комунальному закладі "Полтавська загальноосвітня школа I-III ступенів №28 Полтавськоі? міськоі? ради Полтавськоі? області", вивчає англіи?ську мову, ходить до басеи?ну, відвідує репетиторів з англіи?ськоі? мови та математики. Дитина розвивається, і?и? потрібно щодня харчуватись, купляти одяг, взуття, засоби гігієни, потрібно купляти все необхідне для навчання: канцелярське приладдя, книги.

Тому, позивач прохає збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 2/554/2971/2018 від 04.12.2018 року, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.08.2023 року від представника відповідача - адвоката Тимохіної Л.С. надійшов відзив на позовну заяву в якому остання заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те. що позивачка не надала до суду жодного доказу погіршення її матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

19.09.2023 року від представника відповідача - адвоката Петрук С.О. надійшов відзив на позовну заяву. в якому остання заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те. що позивачка не надала до суду жодного доказу погіршення її матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я.

Відповідач намагався погасити заборгованість, вживав всіх необхідних заходів, збирав кошти, і самостійно та добровільно погасив її, а тому вважає, що немає підстав стягувати неустойку за борг який на даний час сплачено.

27.09.2023 року від представника позивача - Данілової А.А. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій остання підтримала позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представникiв сторiн, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 грудня 2018 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу, донька - ОСОБА_4 ?вна, проживає з позивачем та знаходиться на повному утриманні.

11 грудня 2018 року державним виконавцем Удовіченко Інгою Юріі?вною Шевченківського відділу державноі? виконавчоі? служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціі? відкрито виконавче провадження НОМЕР_3, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2018 року.

Відповідач матеріальноі? допомоги на утримання доньки ОСОБА_4 не надає.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по ВП № НОМЕР_3 за № 40685 від 20 квітня 2023 року, заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з лютого 2021 року по грудень 2022 року становить 37 000 грн. 00 коп.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів, нараховании? державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімеи?ного кодексу Украі?ни розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенціі? про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховноі? Ради Украі?ни від 27 лютого 1991 року No789-XII і набула чинності для Украі?ни 27 вересня 1991 року): «В усіх діях щодо дітеи?, незалежно від того, здіи?снюються вони державними чи приватними установами, що заи?маються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнаи?кращому забезпеченню інтересів дитини» (далі за текстом - Конвенція).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенціі?: «Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такии? захист і піклування, які необхідні для і?і? благополуччя, беручи до уваги права и? обов`язки і?і? батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неі? за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів».

Відповідно до ст. 18 Конвенціі?: «Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальноі? та однаковоі? відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини».

Частиною 7 ст. 7 СК Украі?ни, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здіи?снення і?і? прав, установлених Конституцією Украі?ни, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами Украі?ни, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Украі?ни.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.179 СК Украі?ни, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, тои? з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Статтею 180 СК Украі?ни передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також в нормах ст. 181 СК Украі?ни передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і?і? матері, батька і (або) у твердіи? грошовіи? сумі.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердіи? грошовіи?, цеи? платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустои?ки.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК Украі?ни, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустои?ки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду у складі колегіі? суддів Третьоі? судовоі? палати Касаціи?ного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 (провадження №61-1586св20) зазначено, що:

«Правило про стягнення неустои?ки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальноі? суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення і?і? сплати, а і?і? нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожнии? день прострочення і?і? сплати, а і?і? нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичнии? характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першоі? статті 196 СК Украі?ни пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо і?х сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованоі? пені за кожен із прострочених платежів та визначивши і?і? загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великоі? Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18)».

Згідно наданоі? копіі? розрахунку заборгованості, відповідачем частково сплачено заборгованість по аліментах на утримання доньки за наступні періоди та у розмірах:

за жовтень 2022 року - 5000 грн. 00 коп.; за грудень 2022 року - 4000 грн. 00 коп.

Суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , відповідно до якого:

лютии? 2021 року - 2000,00 х 28 х 1% = 560,00; березень 2021 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; квітень 2021 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; травень 2021 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; червень 2021 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; липень 2021 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; серпень 2021 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; вересень 2021 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; жовтень 2021 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; листопад 2021 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; грудень 2021 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; січень 2022 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; лютии? 2022 року - 2000,00 х 28 х 1% = 560,00; березень 2022 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; квітень 2022 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; травень 2022 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; червень 2022 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; липень 2022 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; серпень 2022 року - 2000,00 х 31 х 1% = 620,00; вересень 2022 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00; листопад 2022 року - 2000,00 х 30 х 1% = 600,00.

За період з лютого 2021 року по грудень 2022 року, неустои?ка за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 становить 12 740,00 грн.

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів, наданого Шевченківського відділу державноі? виконавчоі? служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціі? № 40685 від 20 квітня 2023 року, заборгованість ОСОБА_3 почалася з лютого 2021 року.

Суд зауважує, що виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Відповідач не підтвердив жодними доказами, що прострочення сплати аліментів відбулося з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зваживши на те, що неустойка (пеня) за період з 01 лютого 2021 року до 01 листопада 2022 року не перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, що узгоджується з вимогами частини 1 статті 196 СК України, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 12740 грн.

Щодо позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Октябрського раи?онного суду м. Полтави №554/7112/18 від 04 грудня 2018 року, відповідач зобов`язании? сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердіи? грошовіи? сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунку заборгованості, відповідач не сплачував аліменти з лютого 2021 року по листопад 2022 року, частково сплатив суму боргу в жовтні та грудні 2022 року у розмірі 5 000 грн., виплатив аліменти за січень-березень 2023 року.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування.

Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується, судом як підстава для зміни розміру аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Водночас, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на даний час відповідач проходить військову службу, мобілізований з 28 червня 2023 року та має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній доньці.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення розміру аліментів, що присуджені рішенням Октябрського раи?онного суду м. Полтави від 04 грудня 2018 року з відповідача на користь позивача, в розмірі 3000 гривень, щомісячно.

Суд вважає визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. є достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Згідно з п.23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги положення ст.182 Сімейного кодексу України, обставини справи, зокрема, взаємний обов`язок батьків утримувати дитину, зростання реальних і розумних потреб дитини в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для її розвитку, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У порядку статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 2147,20 слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 194, 196 СК України, керуючись ст.ст.1-18,81-82,141,209-245,259,264,265,268, суд

ВИРІШИВ :

позов адвоката Данілової Анни Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини та збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 12740 грн.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 2/554/2971/2018 від 04.12.2018 року, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2147,20 гривень.

Виконавчий лист, виданий Октябрським районним судом м. Полтави на підставі рішення № 2/554/2971/2018 від 04.12.2018 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 06.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, відкликати та повернути до справи про стягнення аліментів.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, пров. Стешенка, буд. 6, .

Повне рішення проголошено 17.11.2023 року.

Суддя Н.В. Тімошенко