У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитар Володимир Олександрович, боржник ОСОБА_2 , про визнання не правомірним та скасування розрахунку заборгованості по аліментах,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Черкаського районного суду Черкаської області зі скаргою у якій просить суд:

- постановити ухвалу, якою визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року, що складений державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаром Володимиром Олександровичем у межах виконавчого провадження № 69735693.

Вказана скарга мотивована тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення 20 серпня 2022 року набрало законної сили.

Постановою старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорнюка С.В. відкрито виконавче провадження № 69735693, на підставі виконавчого листа по справі № 707/652/22 виданого Черкаським районним судом Черкаської області 22 серпня 2022 року.

Скаржник зазначає, що оскільки боржник ОСОБА_2 фактично аліменти не сплачував, тому у серпні 2023 року вона звернулась до державного виконавця із заявою про складення ним розрахунку заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості № 32199/8 від 28 серпня 2023 року, що був складений державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаром В.О. станом на 28 серпня 2023 року боржником повинно бути сплачено 47 374 грн 05 коп., відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 9 840 грн 00 коп.

Не погодившись із таким розрахунком боржник надав державному виконавцю документи про ніби то ним виконання судового рішення щодо сплати аліментів у більшому розмірі та у зв`язку із цим державний виконавець підготував розрахунок заборгованості № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року, згідно з яким, станом на 01 жовтня 2023 року боржником повинно бути сплачено 50 728 грн 30 коп., а відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 22 560 грн 10 коп.

Відтак, скаржник вважає розрахунок заборгованості державного виконавця № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року неправомірним.

Скаржник вказує, що різниця між розрахунком заборгованості № 32199/8 від 28 серпня 2023 року та розрахунком заборгованості № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року полягає, зокрема, у врахуванні державним виконавцем Капшитаром В.О. декількох проплат ОСОБА_2 , а саме за квітень 2022 року в сумі 2 500 грн 00 коп., за червень 2022 року в сумі 4 020 грн 10 коп., за листопад 2022 року в сумі 1 200 грн 00 коп., що сукупно складає суму 7 720 грн 10 коп., які зараховані останнім, як сплата аліментів, хоча такими вони не є.

Водночас, скаржник вказує, що вищевказані кошти у розрахунок заборгованості № 32199/8 від 28 серпня 2023 року не були враховані державним виконавцем, як сплата боржником аліментів.

При цьому, скаржник стверджує, що вказані кошти перераховувались боржником їй не як аліменти, а як додаткові витрати на утримання дитини та допомога дитині у зв`язку із тим, що син хворіє на аутизм, а відповідно потребує додаткових грошових витрат на його лікування, що не охоплюються поняттям «аліменти». Тому боржником і не було у призначенні платежу зазначено, що перераховані ним кошти є аліментами.

Зокрема, скаржник звертає увагу суду на виписку по надходженням на банківську картку, власником якої вона є, що відкрита в АТ КБ «Приватбанк» з якої вбачається, що у квітні 2022 року дійсно ОСОБА_2 перерахував їй 2 500 грн 00 коп., проте зазначення, що це є аліментами деталі операції не містять. Аналогічна ситуація має місце і у червні та листопаді 2022 року.

Водночас, скаржник стверджує, що коли боржник перераховував їй аліменти, то він чітко про це зазначав у призначенні платежу, про що відображено у транзакції за 14 жовтня 2022 року, 28 серпня 2023 року та 26 жовтня 2023 року. Крім того, коли єдиний раз боржник перераховував їй кошти через АТ «Укрпошта», що мало місце 20 квітня 2023 року, то у призначенні платежу ним також зазначалось, що це є аліменти.

Також, в обґрунтування скарги, ОСОБА_1 зазначає, що вона повідомляла державного виконавця 28 лютого 2023 року, що вищевказані кошти не є сплатою аліментів.

З урахування наведеного, скаржник просить суд визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду скарги, до суду не зверталися.

Водночас, 17 листопада 2023 року боржник ОСОБА_2 подав до канцелярії суду заяву про слухання справи у його відсутності. Також, у даній заяві зазначив, що проти задоволення скарги заперечує, оскільки інших зобов`язань крім сплати аліментів перед скаржником ОСОБА_1 він немає. Крім того, вказав, що він дійсно сплачував кошти в рахунок сплати аліментів, однак не вказував призначення платежу тому, що не був обізнаний у обов`язковості зазначення призначення платежу.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали скарги та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення 22 серпня 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 707/652/22.

Постановою старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагорнюка С.В. від 01 вересня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69735693 на підставі виконавчого листа № 707/652/22 від 22 серпня 2022 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

З копії виписки по картці ОСОБА_1 відкритою у АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 за період з 01.04.2022 року по 30.10.2023 року вбачається, що боржником ОСОБА_2 перераховувалися кошти, як аліменти, на рахунок ОСОБА_1 в розмірі, а саме: 30 квітня 2022 року 2 500 грн 00 коп., 01 червня 2022 року 1 507 грн 54 коп., 27 червня 2022 року 2 512 грн 56 коп., 14 жовтня 2022 року 3 015 грн 08 коп., 28 серпня 2023 року 5 025 грн 13 коп., 26 жовтня 2023 року 29 531 грн 60 коп.

Також, із копії фіскального чеку № 0114 від 20 квітня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 були перераховані кошти, як сплата аліментів в сумі 4 400 грн 00 коп.

Із копії клопотання від 28 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням не зараховувати кошти які сплачено боржником ОСОБА_2 30 квітня 2022 року 2 500 грн 00 коп., 01 червня 2022 року 1 507 грн 54 коп., 27 червня 2022 року 2 512 грн 56 коп. та 12 листопада 2022 року 1 200 грн 00 коп., в рахунок сплати аліментів, оскільки сплачені кошти не являються аліментами. При цьому, підтверджень його направлення суду, не надає.

Із копії заяви боржника ОСОБА_2 вбачається, що останній звернувся до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про долучення квитанції про сплату аліментів на суму 4 440 грн 00 коп.

28 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримала розрахунок заборгованості аліментів № 32199/8 по виконавчому листу № 707/652/22, згідно якого заборгованість ОСОБА_2 по виплаті аліментів на утримання дитини за період з квітня 2022 року до серпня 2023 року становить 37 534 грн 05 коп.

У вказаному розрахунку державним виконавцем зазначено: «Станом на 28 серпня 2023 року боржником повинно бути сплачено 47 374,05 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 9 840 грн. Встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та станом на 28 серпня 2023 року становить 37 534, 05 грн.

Із розрахунку заборгованості аліментів № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року по виконавчому листу № 707/652/22 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини за період з квітня 2022 року до вересня 2023 року становить 28 168 грн 20 коп.

У вказаному розрахунку державним виконавцем зазначено: «Станом на 01 жовтня 2023 року боржником повинно бути сплачено 50 728,30 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 22 560,10 грн. Встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та станом на 01 жовтня 2023 року становить 28 168, 20 грн.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Враховуючи, що оскаржуваний розрахунок заборгованості скаржником отримано 24 жовтня 2023 року, а зі скаргою ОСОБА_1 звернулася 03 листопада 2023 року, суд констатує, що строк на подачу скарги пропущено не було.

У межах розгляду скарги суд оцінює відповідність чи невідповідність дій виконавця Закону України «Про виконавче провадження» та іншим нормативним актам.

За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.

Згідно зі статтею 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що сформований державним виконавцем Капшитаром В.О. розрахунок заборгованості аліментів по виконавчому листу № 707/652/22 є неправомірним, оскільки в ньому враховано суму грошових коштів (в загальному розмірі 7 720 грн 10 коп.), які вона отримувала, як додаткові витрати, а не як аліменти.

Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, складеного державним виконавцем Капшитаром В.О. від 24 жовтня 2023 року № 38884/8, боржником сплачено у квітні 2022 року 2 500 грн, у червні 2022 року 4 020,1 грн, у жовтні 2022 року 3 000 грн, у листопаді 2022 року - 1 200 грн, у грудні 2022 року 2 400 грн, у квітні 2023 року 4 440 грн, у серпні 2023 року 5 000 грн.

Сплата ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказаних сум підтверджена наявними у матеріалах справи доказами, відповідною копією квитанції, а зарахування вказаних грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 підтверджено випискою АТ КБ «ПриватБанк», а також підтверджено самою ж ОСОБА_1 у скарзі.

Відтак, судом встановлено, що у справі відсутні відомості про існування у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 будь-яких інших зобов`язань, що є відмінними від зобов`язань зі сплати аліментів на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року у справі № 707/652/22.

Сплата боржником на користь стягувача грошових коштів у спірний період здійснювалась зі сталою періодичністю (щомісячно), що відповідає періоду сплати аліментів на утримання дитини.

Будь-яких доказів на спростування мети сплати боржником вказаних коштів як додаткових витрат, скаржником не надано.

Вказане свідчить про наявність у діях виконавця правових підстав для зарахування зазначених грошових коштів у рахунок сплати аліментів ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 69735693.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 25 січня 2023 року в справі № 707/999/21.

З урахуванням наведеного, зазначені скаржником обставини про те, що виконавець здійснив невірний розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2022 року, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, на основі повного та всебічного дослідження доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд не вбачає порушень прав скаржника державним виконавцем та не знаходить підстав для визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості по аліментах № 38884/8 від 24 жовтня 2023 року, що складений державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаром Володимиром Олександровичем у межах виконавчого провадження № 69735693.

Водночас, не зазначення виду призначення платежу у переказах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не свідчить про те, що кошти в рахунок погашення аліментів вона не отримувала, доказів того, що у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 наявні якісь інші грошові зобов`язання, скаржником не надано, а тому твердження скаржника, що ці кошти перераховувались в рахунок додаткових витрат, суд вважає безпідставними та не обґрунтованими належним чином.

Отже, дії державного виконавця під час здійснення виконання виконавчого провадження № 69735693 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, здійснені ним у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

За таких обставин суд вважає, що вимоги скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 450 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитар Володимир Олександрович, боржник ОСОБА_2 , про визнання не правомірним та скасування розрахунку заборгованості по аліментах відмовити повністю.

Ознайомитись з текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя: В. В. Морозов