Справа № 185/4102/23
Провадження № 2/185/1877/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 травня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовна заява надійшла до суду 24 березня 2023 року.

30 березня 2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що він працював у шкідливих умовах на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», за час роботи захворів на професійні захворювання.

Довідкою МСЕК серії 12ААА № 047261 від 06 вересня 2017 року йому встановлено первинно 65 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями.

Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 241 000 грн без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Ухвалою від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення відповідача

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву просить задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення моральної шкоди у розмірі 65 000 грн з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, розстрочивши виконання судового рішення на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.

Також у відзиві представник відповідача просить зобов`язати позивача подати заяву свідка по суті поставлених у відзиві питань у порядку та в строк, встановлений частиною 3 статті 93 ЦПК України.

Також представник відповідача зазначає, що позивачем була укладена угода про відсутність у нього претензій до відповідача щодо компенсації моральної шкоди.

Крім того на думку представника відповідача порядок розслідування причин виникнення професійного захворювання було порушено.

Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно із записами у трудовій книжці (а.с.13-15) ОСОБА_1 працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті, звільнений 29 березня 2017 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Українським НДІ промислової медицини м.Кривого Рогу надано медичний висновок лікарсько-експертної комісії № 891 від 25 липня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_1 наявні професійні захворювання:

-вібраційна хвороба другої стадії від дії комбінованої вібрації з синдромом церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненим дисциркуляторною енцефалопатією, з помірним акінетико-ригідним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, легкими когнітивними порушеннями, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією справа зі стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом ліктьових і колінних суглобів,

-хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), легенева недостатність першого-другого ступеня,

-нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). (а.с.45-46)

10 серпня 2017 року затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , згідно якого професійні захворювання виникли в результаті тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм працівника, недосконалості технології, механізмів, робочого інструменту. (а.с.47-48)

Довідкою МСЕК серії 12ААА № 047261 від 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 первинно встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності, у томі числі: 50 відсотків вібраційна хвороба, 10 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість. (а.с.29)

Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці.

Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання цієї вимоги є підставою недійсності правочину (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених положень закону, відмова позивача від здійснення права на отримання моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав фізичної особи, є недійсною, оскільки суперечить главі 20 Цивільного кодексу України.

Підписання угоди між сторонами про відсутність претензій щодо відшкодування моральної шкоди не позбавляють позивача права на звернення до суду з позовом відповідно до положень статті 4 ЦПК України.

Порушення порядку розслідування причин виникнення професійного захворювання, на яке посилається представник відповідача у відзиві, нічим не підтверджується, а також не є предметом спору.

Відповідачем не спростовано факт наявності у позивача професійних захворювань, які призвели до втрати працездатності.

Як передбачено статтею 92 ЦПК України, сторони можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи, за їхньою згодою, у тому числі за власною ініціативою.

Суд не вправі зобов`язувати позивача подати заяву свідка по суті поставлених у відзиві питань, якщо позивач не подав таку заяву за власною ініціативою.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано подією, яка відбулася до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю.

Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача 06 вересня 2017 року (довідка МСЕК серії 12ААА № 047261), тому визначена судом сума відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Представник відповідача у відзиві просить розстрочити виконання судового рішення про стягнення моральної шкоди на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця. При цьому представник відповідача посилається на те, що наразі в Україні введено воєнний стан, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» визнано підприємством критичної інфраструктури, що забезпечує енергетичну незалежність країни, залучає кошти на ліквідацію аварій на об`єктах підприємств групи ДТЕК, які розташовані на територіях, де ведуться бойові дії, надає значну гуманітарну допомогу жителям Донецької, Харківської, Луганської, Дніпропетровської області. Враховуючи скрутне матеріальне становище підприємства, стягнення значних сум моральної шкоди з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» загрожує зупиненням господарської діяльності.

Відповідно до положень статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Саме такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08.

Представником відповідача не надано доказів того, що матеріальні збитки підприємства у зв`язку з воєнними діями настільки великі, що роблять неможливим виконання рішення суду.

Складне матеріальне становище не може вважатися винятковою обставиною, що ускладнює виконання рішення суду, і не є достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

Надання відповідачем гуманітарної допомоги жителям чотирьох областей, у розумінні статті 435 ЦПК України, не є правовою підставою для розстрочення виконання рішення суду. Відповідач не довів, що сума моральної шкоди, заявлена позивачем до стягнення, є для підприємства настільки значною, що загрожує зупиненням здійснення господарської діяльності.

За змістом статті 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом визначено розмір моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, яка підлягає стягненню на користь позивача. За змістом заявлених позовних вимог позивач просить відшкодувати завдану йому моральну шкоду шляхом здійснення одноразового платежу.

Безпідставне та необґрунтоване розстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси позивача та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Тому клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130 000 (сто тридцять тисяч) грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в сумі 1300 (тисяча триста) грн.

Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про розстрочення виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 51400 Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76, .

Суддя У.М. Болдирєва