Справа № 496/3376/23
Провадження № 2/496/1420/23
УХВАЛА

12 травня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.,

розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Руслана Борисівна, про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом.

Разом з позовною заявою від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить негайно вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження спадкового майна, що складається із 5/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а також земельної ділянки площею 0,22 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 4,54 га, кадастровий номер :001:0171.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачі здійснюють дії щодо відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме активно займаються пошуком покупців, запрошуючи їх до будинку та проводячи огляд помешкання, презентуючи для продажу вказану частину будинку. Неодноразово відповідачі їй телефонували та повідомляли про намір з відчуження даного будинку та намагалися здійснити на неї психологічний тиск щодо відмови від обов`язкової частки у спадщині, запевняли щодо реальності своїх намірів. Зазначає, що відповідачі не проживали у спірному житлі протягом багатьох років, не виявляли зацікавлення у фінансовій підтримці спадкового майна, не приймали участі у догляді за батьком, проте після його смерті почали активно діяти щодо продажу будинку. Повідомляє, що у випадку продажу частини нерухомого майна відповідачами до визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом, наслідки, які з`являться, значно ускладнять розподіл спадщини, унеможливлять користування спірним житлом, обмежать її право на частину будинку, на свободу користування майном, оскільки існують неподільні частини житла, відсутні межі користування частинами. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або взагалі унеможливить виконання можливого рішення суду, що потягне відсутність можливості поновлення її порушених прав, свобод та інтересів, у зв`язку з чим просить негайно вжити заходи забезпечення позову шляхом заборон відчуження спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 року №756/2609/20 (провадження №61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п. 1 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання права власності непрацездатної вдови позивачки по справі ОСОБА_1 на обов`язкову частку у спадщині за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .

Предметом позову є спадкове майно, яке складається із 5/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а також земельної ділянки площею 0,22 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 4,54 га, кадастровий номер :001:0171, та яке належало на праві власності померлому ОСОБА_4 .

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити відомості, потрібні для забезпечення.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують належність на праві власності померлому ОСОБА_4 вищезазначеного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження спадкового майна. Більш того, позивачка сама у своїй заяві про забезпечення позову вказує, що на її думку накладати арешт буде некоректно, тому що власник спірного спадкового нерухомого майна помер, що унеможливлює відчуження такого майна, таким чином спростувавши свої ж доводи про продаж відповідачами спадкового нерухомого майна.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Із листа-роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Р.Б. №7/02-14 від 11.01.2023 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що постійно мешкав в АДРЕСА_1 , спадщину прийняли: за заповітом на все майно син померлого ОСОБА_2 ; за законом, у відповідності із ст. 1241 ЦК України, як обов`язковий спадкоємець дружина померлого ОСОБА_1 ; за законом, у відповідності до ст. 1261 ЦК України 1-а черга спадкоємців донька померлого ОСОБА_3 . При цьому спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , у якого перебувають оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та дві земельні ділянки, з питання отримання свідоцтва про право на спадщину не звертався, заяву про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за заповітом не надавав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на теперішній час спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці за заповітом та за законом у встановленому законом порядку не оформили, що унеможливлює продаж спадкового нерухомого майна, як зазначає позивачка.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на те, що позивачкою не доведено і судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову, про які нею заявлено, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивачку на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити позивачці ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 12.05.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра