Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/203/23

Провадження № 2/439/148/23

11 квітня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народилася одна дитина, а саме: дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Тому в подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка акцентує, що відповідач ніяким чином не піклується про спільну малолітню дитину, не проявляє заінтересованості у подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя. На думку позивачки це негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.

Позивачка мотивує, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої іншої участі у вихованні спільної малолітньої дитини.

Відтак позивачка вважає, що відповідач створює реальну загрозу інтересам спільної малолітньої дитини та не може мати право на участь у вихованні дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

16 березня 2023 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивачки: адвокат Микитюк Степан Михайлович під час судового засідання позовні вимоги підтримав повністю. Вважає, що наявні усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, тому просить задовольнити позовні вимоги повністю. Водночас не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило жодних клопотання про відкладення розгляду справи та не подавався відзив

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 під час судового засідання наголосила щодо доцільності позбавлення відповідача: ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини сторін.

Суд, зі згоди позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 28 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 05. Однак вже 17 вересня 2014 року заочним рішенням Бродівського районного суду Львівської області (єдиний унікальний номер справи: 439/656/14-ц) шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується наданою суду на дослідження відповідною копією судового рішення (а.с. 10).

За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 травня 2011 року (а.с. 11).

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року (єдиний унікальний номер справи: 439/657/14-ц) ухвалено: Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі шістсот гривень, щомісячно, починаючи із 16 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа Бродівського районного суду Львівської області за № 439/657/14-ц від 30 травня 2014 року; довідкою за № 19.4-32/25981 від 23 грудня 2022 року (а.с. 12-13).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою разом зі своєю матір`ю: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї за № 8-10/11-130 від 20 січня 2023 року (а.с. 14).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Бродівському опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів за № 3 Бродівської міської ради Львівської області, починаючи з 01 вересня 2017 року. Станом на 2023 рік дитина перебуває у 6-Г класі. За час навчання дитини, батько не цікавився навчанням дитини, не був присутній жодного разу на батьківських зборах, не відвідував позашкільні заходи за участю доньки, що підтверджується відповіддю на запит за № 248 від 29 грудня 2022 року (а.с. 16).

Орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області, яке затверджене рішенням виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області за № 8/02-02 від 26 січня 2023 року (а.с. 19-20).

Мотиви суду.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування доцільно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та навчання неповнолітньої дитини, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено судом.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач уникає зустрічей із малолітньою дитиною. Виховання неповнолітньої дитини фактично покладено на матір ОСОБА_1 , яка забезпечує усі необхідні потреби малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач власну поведінку по відношенню до дитини не змінив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчиняв. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні малолітньої дитини, немає.

Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власної дитини. Від батьківських прав щодо малолітньої дитини фактично самоусувається. Відтак, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим в судовому засіданні обставинами справи та не суперечить інтересам малолітньої дитини.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем: ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі статтей 19, 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 282-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складене 14 квітня 2023 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, , місцезнаходження: Львівська область, Золочівський район, місто Броди, площа Ринок, 20.

Суддя Б.М. Петейчук