Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/24/21
номер провадження 2/695/178/23

15 травня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) про поділ майна подружжя
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за час шлюбу сторони набули у спільну власність за рахунок спільних коштів та спільної праці 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, на якій розміщена частина домоволодіння не приватизована.
Оскільки добровільно вирішити питання про поділ спільного майна сторони не змогли, тому виникла потреба вирішити питання про поділ спільного сумісного майна у судовому порядку.
Ухвалою суду від 09.03.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 20.04.2022 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його сина ОСОБА_3 .
У судове засідання позивач та її представник не прибули. Від представника позивача адвоката Чирви О.В. на адресу суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити повністю справу розглядати без участі позивача та її представника.
Правонаступник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, направивши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , також просив справу розглядати за його відсутності.
Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність позивача та відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання правонаступником відповідача позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 16 травня 1987 року сторони уклали шлюб за актовим записом № 2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_1 від 16.05.1987, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2020 у справі № 695/4080/19 шлюб між подружжям розірвано.
Згідно з договором купівлі-продажу від 07.07.1989 року, посвідченим державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Сахно В.І. за реєстровим № 2606 ОСОБА_2 купив 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.08.2019 року № 177352360 власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель зазначений ОСОБА_2 .
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.
Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).
У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і частина третя статті 368 ЦК України.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частина третя статті 372 ЦК України).
Таким чином на підставі викладеного вище, та враховуючи, що право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 набуто сторонами у шлюбі та є спільною сумісною власністю сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо поділу спірного майна.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Оскільки правонаступник відповідача визнав позов у повному обсязі, і визнання позову прийняте судом, то суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, визнавши за сторонами по 1/2 частині спільно нажитого майна, так як відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі зазначеного та керуючись ст.,ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст.,ст. 10, 264, ст., ст. 265, 268, 274 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) про поділ майна подружжя повністю задовільнити.
У порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
У порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.В. Середа