ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 листопада 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 745/270/23

Головуючий у першій інстанції Даньков О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1075/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької

селищної ради

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області у складі судді Данькова О.М. від 27 червня 2023 року, місце постановлення ухвали - смт Сосниця, у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток, в якому просив: зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату середнього заробітку позивачу на період мобілізації на час воєнного стану з 19.07.2022 року. Також позивач ставив питання про стягнення з відповідача на свою користь понесених по справі судових витрат. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначав, що з 25.07.2000 року він був прийнятий на роботу вчителем фізкультури Сосницької середньої школи ім. О.П.Довженка, яка з 05.02.2018 року була перейменована у Сосницьку гімназію ім.О.П.Довженка. Згідно наказу №70 від 15.04.2022 року начальника Корюківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині), позивача було призвано на військову службу під час мобілізації. За доводами позивача, на даний час він перебуває на військовій службі. Наказом №35-к від 15.04.2022 року Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка позивача було увільнено від роботи з 15.04.2022 року, зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку до дня звільнення з військової служби. Відповідно до наказу №83-к від 19.07.2022 року Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка, позивачу було припинено виплату середнього заробітку з 19.07.2022 року, у зв`язку із набранням 19.07.2022 року чинності Законом України №2352 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин. Позивач стверджував, що після його неодноразових звернень до директора Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка щодо незаконності виданого наказу, було видано наказ №12-к від 24.03.2023 року Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка, яким скасовано наказ №83-к від 19.07.2022 року Про припинення виплати середнього заробітку ОСОБА_1 , а централізовану бухгалтерію Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради було зобов`язано здійснити нарахування та виплату позивачу середнього заробітку, з 19.07.2022 року. Позивач стверджував, що відповідач даний наказ ігнорує, не нараховує і не виплачує позивачу середній заробіток, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд прийняти дану заяву, та остаточно вважати його позовні вимоги до відповідача Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради наступними: визнати незаконними та скасувати накази т.в.о. начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Тетяни Жабко: - №120 від 18.07.2022 року про припинення нарахування та виплати середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької ТГ на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022 року; - №70 від 24.03.2023 року про скасування наказу №12-к від 24.03.2023 року Про скасування наказу №83-к від 19.07.2022 року по Сосницькій гімназії ім.О.П.Довженка Сосницької селищної ради; зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану з 19.07.2022 року. Також позивач ставив питання про відшкодування йому понесених судових витрат по справі. Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому строк звернення до суду із позовними вимогами про оскарження наказів, який був пропущений ним із поважних причин, та притягнути до участі у справі в якості третьої особи Сосницьку гімназію ім. О.П.Довженка Сосницької селищної ради. При цьому, ОСОБА_1 зазначав, що про накази Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради №120 від 18.07.2022 року та №70 від 24.03.2023 року йому не було відомо, і про їх існування він дізнався із відзиву відповідача на його позовну заяву.

Оскаржуваною ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.06.2023 року було відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та залучення до участі у справі в якості третьої особи Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 27.06.2023 року, відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та залучення до участі у справі в якості третьої особи Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка, суд першої інстанції, із врахуванням правових висновків постанови Верховного Суду від 09.07.2020 року у справі №922/404/19, послався на ті обставини, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру, і під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. При цьому, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваній ухвалі від 27.06.2023 року, що оскільки зі змісту поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, вбачається, що позовні вимоги доповнюються ще декількома іншими вимогами, ніж ті, за якими відкрито провадження у справі, та фактично позивачем змінюється підстава позову, тому така заява не може бути прийнята судом. Стосовно вимоги позивача щодо залучення до участі у справі третьої особи - Сосницької гімназії ім.О.П. Довженка, то суд першої інстанції вказав, що всупереч вимогам ч.4 статті 53 ЦПК України, у заяві про збільшення позовних вимог позивачем не зазначено, на яких підставах необхідно залучити до участі у справі третю особу. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи - Сосницької гімназії ім.О.П.Довженка.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.06.2023 року про відмову у прийнятті його заяви про збільшення позовних вимог, та ухвалити судове рішення про прийняття його заяви про збільшення позовних вимог по справі №745/270/23 за його позовною заявою до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток. В іншій частині ухвала суду першої інстанції від 27.06.2023 року апелянтом не оскаржується. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що ухвала суду першої інстанції від 27.06.2023 року про відмову позивачу у прийнятті його заяви про збільшення позовних вимог, не відповідає вимогам та критеріям, встановленим у статті 263 ЦПК України, та порушує конституційні права позивача на справедливий судовий розгляд, суддя умисно і штучно зводить позивачу перепони у доступі до правосуддя, та невірно трактує чинне законодавство. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що Закон надає йому право змінити позовні вимоги, або змінити підстави та предмет позову, за певних умов, тому не ґрунтується на законі аргумент ухвали суду першої інстанції від 27.06.2023 року про те, що у заяві позивача про збільшення позовних вимог, змінюється підстава позову, і з даних підстав суд не приймає заяву про збільшення позовних вимог. Апелянт вважає, що підстава позову залишилась без змін, оскільки не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами, при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. За доводами апелянта, змінився предмет позову, а вірніше, він збільшився, але право позивача на дане збільшення передбачено законом, тому ця обставина також не є підставою для відмови у прийнятті заяви позивача.

Відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В контексті вказаного припису Закону, апеляційним судом переглядається ухвала суду першої інстанції від 27.06.2023 року, у даній цивільній справі, щодо відмови у прийнятті заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.06.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 27.06.2023 року, відмовляючи у прийнятті заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції, із врахуванням правових висновків постанови Верховного Суду від 09.07.2020 року у справі №922/404/19, послався на ті обставини, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру, і під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. При цьому, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваній ухвалі від 27.06.2023 року, що оскільки зі змісту поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, вбачається, що позовні вимоги доповнюються ще декількома іншими вимогами, ніж ті, за якими відкрито провадження у справі, та фактично позивачем змінюється підстава позову, тому така заява не може бути прийнята судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що ухвала суду першої інстанції від 27.06.2023 року про відмову позивачу у прийнятті його заяви про збільшення позовних вимог, не відповідає вимогам та критеріям, встановленим у статті 263 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що Закон надає йому право змінити позовні вимоги, або змінити підстави та предмет позову, за певних умов, тому не ґрунтується на законі аргумент ухвали суду першої інстанції від 27.06.2023 року про те, що у заяві позивача про збільшення позовних вимог, змінюється підстава позову, і з даних підстав суд не приймає заяву про збільшення позовних вимог. Апелянт вважає, що підстава позову залишилась без змін, оскільки не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами, при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. За доводами апелянта, змінився предмет позову, а вірніше, він збільшився, але право позивача на дане збільшення передбачено законом, тому ця обставина також не є підставою для відмови у прийнятті заяви позивача.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 року в справі №369/10789/14-ц, провадження №14-703цс19. Як зазначено у даній постанові Великої Палати Верховного Суду: … Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.

У пунктах 6,7 частини 2 статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі, є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №487/10128/14-ц.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року у справі №405/3360/17, провадження №61-9545сво21.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Відповідно до п.2 частини 2 статті 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч.3 статті 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому, Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Таким чином, доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог. Доповнення майнового позову немайновою вимогою про визнання незаконними та скасування наказів, не є збільшенням розміру позовних вимог. Оскільки, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог, необхідно розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду: від 03.08.2020 року у справі №911/2139/20, від 22.07.2021 року у справі №910/18389/20, від 17.08.2021 року у справі №910/19210/15.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 при зверненні позивача до суду першої інстанції у квітні 2023 року, містила в собі позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачу нарахування та виплату середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану з 19.07.2022 року. У заяві про збільшення позовних вимог (а.с.93-95), позивач, підтримуючи вимоги первісно поданого позову, заявляє позовні вимоги також про: визнання незаконними та скасування наказів т.в.о. начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Тетяни Жабко: - №120 від 18.07.2022 року про припинення нарахування та виплати середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької ТГ на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022 року; - №70 від 24.03.2023 року про скасування наказу №12-к від 24.03.2023 року Про скасування наказу №83-к від 19.07.2022 року по Сосницькій гімназії ім.О.П.Довженка Сосницької селищної ради.

Отже, позивачем поданням заяви про збільшення позовних вимог було змінено предмет позову.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 статті 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 статті 13 ЦПК України).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський Суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їх справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Дія 97 проти України від 21.10.2010 року).

Подану у червні 2023 року заяву, ОСОБА_1 визначив саме, як Заява (про збільшення позовних вимог за позовною заявою про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток по справі №745/270/23. Ціна позову: 150 717, 52 грн., хоча фактично у даній заяві позивач змінює предмет позову. При цьому, позивач заявляє ще позовні вимоги, а саме, про визнання незаконними та скасування наказів т.в.о. начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Тетяни Жабко: - №120 від 18.07.2022 року про припинення нарахування та виплати середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької ТГ на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022 року; - №70 від 24.03.2023 року про скасування наказу №12-к від 24.03.2023 року Про скасування наказу №83-к від 19.07.2022 року по Сосницькій гімназії ім.О.П.Довженка Сосницької селищної ради.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, у суду першої інстанції були відсутні підстави для прийняття вказаної заяви позивача про збільшення позовних вимог, яка була подана ним до суду у червні 2023 року (а.с.93-95).

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав в ухвалі від 27.06.2023 року про відсутність підстав для прийняття заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, оскільки зі змісту даної заяви позивача про збільшення позовних вимог, вбачається, що позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 доповнюються позивачем ще іншими вищевказаними позовними вимогами немайнового характеру, ніж ті, за якими ухвалою суду першої інстанції від 04.05.2023 року (а.с.33-35) було прийнято до розгляду позов ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток. Фактично позивачем у поданій заяві про збільшення позовних вимог змінюється предмет позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильності висновку ухвали суду першої від 27.06.2023 року про відмову у прийнятті, за вищевказаних обставин, заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, не спростовують.

За даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.06.2023 року, у оскаржуваній частині, підлягає залишенню без змін.

Ухвала Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.06.2023 року, в іншій частині, апеляційним судом не переглядається в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2023 року, у оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 17.11.2023 року.

Головуючий: Судді: