Ухвала

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 462/1158/23

провадження № 61-15874ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання колишньої непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання колишньої непрацездатної дружини.

Залізничний районний суд м. Львова рішенням від 27 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року, у задоволенні позову відмовив.

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Позовні вимоги стосуються процесу реалізації права на стягнення аліментів, а отже справа є малозначною у силу вимог закону.

Як на підставу для перегляду судових рішень у малозначній справі заявник посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, мотивуючи це наявністю в касаційній скарзі питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на переконання заявника виникає виключна правова проблема, суть якої полягає у неможливості формулювання однозначного висновку про форму приховування свого стану зі сторони особи, яка приховує, та чи залежить поведінка іншого з подружжя.

Проте, суд такі доводи не бере до уваги з огляду на те, що особа не довела відмінність у підходах судів попередніх інстанцій щодо застосування вказаних заявником норм права у подібних правовідносинах під час вирішення питань щодо припинення стягнення аліментів на утримання колишньої непрацездатної дружини, в яких суди притримувалися різних підходів щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а формальне посилання на норму права та необґрунтовані належним чином доказами мотивування не є належним та достатнім виконанням вимоги закону щодо потреби у перегляді судових рішень у малозначній справі у касаційному порядку.

Враховуючи вищенаведене, заявник не довів, а суд не встановив наявність виключних обставин для перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання колишньої непрацездатної дружини.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко