Провадження № 2/643/16/23
13.11.2023
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Олійника О.О.,
за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сластнікової Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відшкодування судових витрат позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради про встановлення постійного та безоплатного сервітуту на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 -
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради про встановлення постійного та безоплатного сервітуту на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 задоволено. Встановлено для ОСОБА_2 безстроковий (постійний) безоплатний сервітут у вигляді користування земельною ділянкою житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи від 09.12.2022 року № 20028/28601-28611, проведеної експертом Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса з метою обслуговування і здійснення ремонту зовнішньої стіни житлового будинку літ. А-1 та конструкцій погребу літ. Д садиби АДРЕСА_2 . Встановлено для ОСОБА_2 межі земельного сервітуту (які графічно позначені червоним кольором у додатку №3 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 09.12.2022 року № 20028/28601-28611 ) на території земельної ділянки садиби АДРЕСА_1 площею 10,6 кв.м. для здійснення обслуговування і ремонту зовнішньої стіни житлового будинку літ. А-1 та конструкцій погребу літ. Д садиби АДРЕСА_2 , що розташовані по межі між садибами і проходять наступним чином:

відрізок аб розміром 1,53 м;

відрізок бв розміром 1,0м;

відрізок вг розміром 10,68м;

відрізок гд розміром 1,0м;

відрізок да розміром 9,17м.

Для користування ОСОБА_2 земельним сервітутом, зобов`язано ОСОБА_1 , у районі розташування погребу літ. Д, демонтувати частину огорожі, яка їй належить на праві власності та улаштувати хвіртку. На період проведення ОСОБА_2 ремонтних робіт, для забезпечення безперешкодного мінімального проходу (не менше 0,75 м.) до квартири відповідача ОСОБА_1 у садибі АДРЕСА_1 надано право ОСОБА_2 встановлювати будівельні риштування та складати будівельні матеріали на території земельного сервітуту на відстані не більше 1,0 метру від зовнішньої стіни будинку літ. А-1 садиби АДРЕСА_2 . Стягнуно з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1261 гривня 20 копійок. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із проведенням експертизи у сумі 10 296 гривень 60 копійок.

Для вирішення питання про інші судові витрати позивача судом призначено судове засідання на 13 листопада 2023 року о 15 годині 00 хвилин.

07.11.2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. подала заяву про відшкодування судових витрат посилаючись на те, що 30 жовтня 2023 року була оголошена вступна та резолютивна частини судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради про встановлення постійного та безоплатного сервітуту на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, а тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати у вигляді: витрат за отримання відповіді на адвокатський запит з КП «Харківське МБТІ» у розмірі 500 грн.; витрат за отримання геодезичної зйомки у розмірі 3000 грн.; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. не з`явилась, через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просить розглянути подану нею заяву про відшкодування судових витрат позивача за її відсутності та задовольнити її.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сластнікова Г.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви у повному обсязі та просила відмовити у її задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначила, що документи не містять кошторису, акту виконаних робіт, а квитанції є неналежним доказом. Усі оплати мали бути проведені через касовий апарат, натомість прописані від руки.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомили.

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням обставин, що стали підставою для ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе розглянути дане питання за відсутності інших учасників, які були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, який в подальшому уточнив та з урахуванням висновку експерта просить суд встановити для ОСОБА_2 постійний, безстроковий та безоплатний сервітут у вигляді користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 з можливістю проходу через неї згідно другого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи від 09.12.2022 року № 20028/28601 -28611, проведеної експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради про встановлення постійного та безоплатного сервітуту на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 задоволено.

Станом на 13.11.2023 року рішення суду не набрало законної сили.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Жаровою-Тітарьовою Ларисою Михайлівною був укладений Договір про надання правничої допомоги від 21.07.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини(ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Жаровою-Тітарьової Л.М. надано Договір про надання правничої допомоги від 21.07.2020 року, квитанцію № 1-381К від 31.07.2020 року, квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 24.12.2021 року, квитанцію № 10 від 21.07.2020 року та квитанцію № 10 від 26.10.2023 року.

Згідно п. 1 Договору про надання правничої допомоги від 21.07.2020 року, предметом цього договору є надання адвокатом правничої допомоги клієнту з питань, пов`язаних із захистом його прав та законних інтересів стосовно його нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_2 .

За умовами п. 3.2. Договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 40 000 грн. Перший платіж у розмірі 15 000 грн. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату при підписанні цього договору наступну оплату у розмірі 25 00 грн. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату перед початком судових дебатів по судовій справі.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У вказаній постанові також зазначено, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при визначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуг годин помножена на вартість такої ( однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України № 5076-VI як « форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи складність справи, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн.

Аргументи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сластнікової Г.О. щодо ненадання позивачем акту приймання-передачі послуг з правової допомоги та обсягу виконаних робіт суд до уваги не приймає, оскільки умовами Договору від 21.07.2020 року складання такого акту не передбачено, зміст цього Договору дозволяє встановити обсяг послуг з правової допомоги, факт надання послуг адвокатом підтверджується матеріалами справи (складання адвокатом позовної заяви та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях), розмір гонорару адвоката за умовами Договору є фіксованим, що надає можливість визначити розмір витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу.

Щодо відсутності детального опису здійснених адвокатом витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, на виконання положень частини четвертої статті 137 ЦПК України, то за змістом цієї правової норми вона запроваджена «для визначення розміру витрат», тоді як сума гонорару адвоката встановлена сторонами Договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Щодо аргументів представника відповідача про те, що судові витрати повинні бути розподілені на всіх відповідачів, то суд не погоджується з цими доводами з огляду на таке.

Оскільки відповідачі - Харківська міська рада та ОСОБА_3 безпосередньо не порушували права позивача та не чинили йому перешкоди з обслуговування і здійснення ремонту зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» садиби АДРЕСА_2 , тому і стягнення з них судового збору є безпідставним.

Щодо аргументів представника відповідача ОСОБА_1 щодо наявності у неї на утриманні малолітніх дітей та малозабезпеченості її родини то суд зазначає, що це не є підставою для звільнення від стягнення судових витрат з огляду на той факт, що чинним законодавством не передбачено звільнення від компенсації судових витрат осіб на утриманні яких є малолітні діти або малозабезпеченість родини.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, оскільки, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановлено, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову допомогу до 30 000 грн.

Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. про відшкодування судових витрат позивача - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень 00 копійок.

У задоволенні заяви про відшкодування інших судових витрат позивача - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового судового рішення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту додаткового судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1

Відповідач - Харківська міська рада, , адреса: м. Харків, м-н. Конституції, 7

Повний текст додаткового рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя - О.О. Олійник