Справа № 452/1348/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 квітня 2023 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 в особі її представника - адвоката Золотухіна Олександра Олександровича до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

03 квітня 2023 року згідно штампу на поштовому конверті ОСОБА_1 в особі представника -адвоката Золотухіна О.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються з відповідача на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року в розмірі 1400 грн., посилаючись на те, що діти потребують додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, оздоровлення та лікування. Разом з тим, позивач зазначила, що вона не має матеріальної можливості розвивати таланти синів самостійно, діти потребують більшого матеріального забезпечення ніж зазвичай, окрім того, син ОСОБА_5 перебуває на обліку у сімейного лікаря. За таких обставин позивач ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину, що разом становить 1/2 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення кожною дитиною повноліття, припинивши стягнення аліментів за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії пред`явлення позову позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при пред`явленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року, визначивши обов`язок по сплаті аліментів не у твердій грошовій сумі 1 400 грн, а у розмірі 1/4 заробітку відповідача на кожну дитину, що разом становить 1/2 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно з приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватись за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З наведеного вбачається, що зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, є беззаперечним правом одержувача аліментів, а у разі, якщо така зміна призводить до збільшення або зменшення розміру аліментів в абсолютних цифрах, позивач повинен обґрунтувати зміну обставин, які враховувалися судом при визначенні способу стягнення та розміру аліментів.

Позивач за змістом позову як на підставу заявлених вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів посилається, зокрема, на наявність додаткових витрат на оздоровлення та лікування дітей, а також на невідповідність стягуваної суми аліментів прожитковому мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.

Так, положеннями статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду із вимогою щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, за змістом позову посилається на різні підстави для стягнення аліментів на утримання дітей у більшому розмірі.

Відтак, вбачається невідповідність позовних вимог змісту позовної заяви, оскільки у позовній заяві про збільшення розміру аліментів позивачем фактично заявлена вимога про визначення розміру аліментів у частці від доходу батька без її належного обґрунтування.

До того ж, належних доказів, що підтверджують вказані у позові обставини щодо наявності додаткових витрат на дітей позивачем взагалі не зазначено та не додано, враховуючи те, що строк дії довідки про потребу дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у домашньому догляді, сплив 16 червня 2019 року, виписка із медичної картки щодо ОСОБА_6 датована 27 лютого 2020 року, а довідка №235 - датована 26 липня 2022 року. Будь-яких доказів, що підтверджують вказані у позові обставини щодо необхідності збільшення розміру аліментів чи/або наявності додаткових витрат на іншу дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем не зазначено та не надано.

Разом з тим, у позовній заяві відсутнє обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів, оскільки позивач прохає стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку на кожну дитину, що, на переконання позивача, разом становить 1/2 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, поза увагою позивача залишено вимоги ч.5 ст.183 СК України, відповідно до якої той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, позивачем взагалі не зазначено нічого щодо спроможності відповідача їх сплачувати у визначеному нею розмірі та посилання на докази, що підтверджують вказані обставини.

Також, до позовної заяви не додано довідки, яка б підтверджувала, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

До того ж, у разі неможливості надання доказів на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач повинен зазначити перелік доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

В роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ. Малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Частиною першою статті 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

З урахуванням наявності письмового клопотання позивача, яке міститься у прохальній частині позовної заяви, розгляд даної справи може здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження. Особливостями такого розгляду є розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, неподання позивачем всіх вищезазначених доказів разом з пред`явленням позовної заяви, в подальшому, на переконання суду, може перешкодити всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи через те, що справа повинна розглядатись в порядку спрощеного провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог пп.3-5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити заявлені вимоги та обставини, якими позивач обґрунтовує їх, надати докази, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, а також надати докази проживання дітей разом з нею та на її утриманні. Крім того, суд пропонує позивачу визначитись із правовою природою спірних правовідносин згідно з положеннями СК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі його представника - адвоката Золотухіна Олександра Олександровича до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 7 (семи) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Кущ