єдиний унікальний номер справи 531/2274/22
номер провадження 2/531/54/23
17 квітня 2023 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді - Герцова О. М.,
за участю секретаря судового засідання - Капленко Є. С,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Карлівської міської ради, про заборону вчиняти певні дії,-
Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, після уточнень, у якій просить заборонити відповідачці утримувати свійських тварин на відстані не менше 15 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позовну заяву мотивує тим, що відповідачка є її сусідкою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 утримує на своєму подвір`ї велику рогату худобу (корів та телят в кількості від 4-х голів) із допущенням грубих порушень санітарних та будівельних норм. Вказану худобу вона розміщує в навісі, який розташований на межі із домоволодінням позивачки ОСОБА_1 (менше 3-х метрів) та зведений самовільно та без дотримання вимог щодо відстані до житлового будинку по АДРЕСА_1 , тобто без дотримання протипожежних правил. Запах від коров`ячого гною, мухи та постійний стогін корів та биків не можливо терпіти, оскільки худоба та продукти її життєдіяльності розміщуються поблизу спальні позивача. Крім того, ОСОБА_2 розмістила сінник в безпосередній близькості до шиферного паркану, що розділяє земельні ділянки, на відстані близько 2-х метрів від житлового будинку позивачки. На відстані 1 метр від паркану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташована опора електричних мереж, до якої приєднані прилади обліку електроенергії обох земельних ділянок та позивач побоюється, що у випадку пожежі її будинок може згоріти. На усні вимоги позивачки щодо усунення порушень відповідачка не реагує. Зазначене порушує її право власності, право користуватися подвір`ям, відпочивати та проводити свою старість спокійно. Відповідачка нехтує виконанням законодавства України щодо дотримання санітарних та протипожежних норм та правил, у зв`язку з чим позивачка просить заборонити відповідачці утримувати свійських тварин на відстані не менше 15 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 07.11.2022 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачка у встановлений судом строк відзиву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляла. Ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачка отримала 11.11.2022 року.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.
Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5).
ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 31).
З фотокарток вбачається, що відповідачка на території домогосподарства утримує велику рогату худобу (корів) (а.с 21-22).
За актом обстеження домоволодіння ОСОБА_2 рекомендовано відповідачці перенести тимчасову спору для утримання в літній час ВРХ в кінець садиби на відстань 12 метрів від житлового будинку сусідки ОСОБА_1 в термін до 26.07.2014 року (а. с. 13).
На звернення позивачки від 09.06.2006 року та 25.05.2016 року про вжиття заходів щодо ОСОБА_2 , комісія, утворена Карлівською міською радою, винесла останній попередження про необхідність вивезення навозу у встановлений термін та перенесення літнього загону в кінець садиби на відстань 12 метрів від житлового будинку позивачки (а.с 14).
Актом обстеження домоволодіння ОСОБА_2 на території Карлівської міської ради від 01.07.2022 року відповідачці рекомендовано перенести тимчасову спору для утримання в літній час ВРХ в кінець садиби на відстань 15 метрів від житлового будинку сусідки ОСОБА_1 (а.с. 19-20).
Відповідачкою рекомендації, надані Карлівською міською не виконано. Жодних дій щодо усунення порушень ОСОБА_2 не вчинила, що й зумовило звернення позивачки до суду за захистом свої прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст. 44 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя.
Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Відповідно до ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя… Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 293 Цивільного кодексу України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.
Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 282 Цивільного кодексу України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до п.п. 32, 33 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України пожежа - неконтрольований процес знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища; пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів. Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки під час проектування та забудови населених пунктів, будівництва будівель і споруд покладається на органи архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації. Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.
Відповідно до п.п. 1, 2 р. І «Правил пожежної безпеки України» ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт). Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах. Відповідно до п-п. 11.1. п. 11 р. VІ «Правил пожежної безпеки України» сіно, солому та інші грубі корми необхідно складувати в найбільш віддаленому від житлового будинку і господарських будівель місці (на відстані не менше 10 м).
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» санітарне та епідемічне благополуччя населення - це стан здоров`я населення та середовища життєдіяльності людини, при якому показники захворюваності перебувають на усталеному рівні для даної території, умови проживання сприятливі для населення, а параметри факторів середовища життєдіяльності знаходяться в межах, визначених санітарними нормами . середовище життєдіяльності людини (далі - середовище життєдіяльності) - сукупність об`єктів, явищ і факторів навколишнього середовища (природного і штучно створеного), що безпосередньо оточують людину і визначають умови її проживання, харчування, праці, відпочинку, навчання, виховання тощо. Безпечні умови для людини - стан середовища життєдіяльності, при якому відсутня небезпека шкідливого впливу його факторів на людину. Державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі - санітарні норми) - обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення. Відповідно до ст. 4, 5 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.
Відповідно до п. 3.24*, 3.25*, 3.26 ДБН 360-92 **Планування та забудова міських та сільських поселень» у містах і селищах міського типу на присадибних ділянках при дотриманні санітарних протипожежних і будівельних норм можуть бути розміщені господарські будівлі та гаражі, вбудовані у житловий будинок, прибудовані до нього, або у вигляді окремої будівлі. Господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів. Розміщення господарських будівель по лінії забудови житловими будинками не допускається. Розміщення гаражів слід передбачати переважно вбудованими або прибудованими до житлових будинків по лінії забудови або в глибині ділянки. Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1). Відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись в глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м.
Відповідно до додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН 360-92 **Планування та забудова міських та сільських поселень»: «при проектуванні і будівництві нових індивідуальних садибних будинків та господарських споруд ... відстані між житловими будинками і господарськими будівлями на двох сусідніх ділянках необхідно приймати за таблицею 1 Додатку 3.1 ДБН 360-92 ** (примітка 7 таблиці 1), тобто 8-10 м.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов`язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: - договори та інші правочини; - створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; - завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
ОСОБА_2 утримуючи велику рогату худобу на відстані менше 3 метрів від житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з порушенням санітарних норм щодо необхідності утримання худоби на відстані 12 метрів тим самим порушує особисте немайнові блага (права) ОСОБА_1 , а саме: здоров`я, життя, безпечні умови проживання, побуту та відпочинку, оскільки недотримання санітарних норм може призвести до розповсюдження інфекційних захворювань, які можуть мати наслідком не лише втрату здоров`я, але і життя. В даному випадку не можливо вважати наявністю ефективного способу захисту можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки це залежить від багатьох чинників добросовісної поведінки посадових осіб щодо виконання своїх обов`язків, самостійне своєчасне виявлення порушень та реагування на ці порушення, систематичність здійснення нагляду за недопущенням порушень, наявності матеріальних засобів, грошей для вжиття відповідних заходів щодо виявлених порушень. В даному випадку ОСОБА_1 буде змушена чекати поки відповідні органи виконають покладенні на них обов`язки або буде вимушений звертатися до суду з вимогою зобов`язати посадових осіб виконати свої обов`язки, визнавати неправомірну їх бездіяльність. На підставі викладеного позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо заборони утримувати свійських тварин на відстані менше 15 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню частково і встановлення такої заборони не буде суперечити закону.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, а саме: заборону тримати ВРХ на відстані 12 метрів (тобто задоволено позов на 80 %) судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 793,92 грн. підлягає стягненню з Гарлінської на користь ОСОБА_1 відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 95, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Карлівської міської ради, про заборону вчиняти певні дії задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримувати свійських тварин на відстані менше 12 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 793,92 (сімсот дев`яносто три гривні дев`яносто дві копійки) грн.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Герцов