Справа № 464/5205/19 Головуючий у 1 інстанції: Беспальок О.А.
Провадження № 22-ц/811/1739/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 адвоката Бельдій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 01 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 з участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівської Ірини Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівської І.П. від 24 квітня 2023 року у виконавчому провадженні №61566950 про накладення на нього штрафу у розмірі 49266 грн.

В обґрунтування вимог скарги покликався на те, що 17 березня 2020 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Тарабан О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61566950 на виконання виконавчого листа у справі за №464/5205/19, виданого 06 березня 2020 року Сихівським районним судом м.Львова, відповідно до якого постановлено стягувати з нього на користь ОСОБА_1 кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 1109 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що про наявність відкритого виконавчого провадження дізнався лише 08 березня 2023 року, оскільки накладено арешт на його зарплатний рахунок, який в подальшому виконавцем знято. 24 квітня 2023 року виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у сумі 49266 грн., мотивуючи таку наявністю заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 98532 грн. Зазначає, що будь яка інформація щодо нарахування розміру заборгованості у виконавчому провадженні відсутня. Вважає, що постанова виконавця винесена з грубим порушенням чинного законодавства України, а аргументи, наведені у такій є надуманими та незаконними.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01 червня 2023 року поновлено пропущений строк для подання ОСОБА_2 скарги.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівської І.П. від 24 квітня 2023 року у виконавчому провадженні №61566950 про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 49266 грн.

Ухвалу суду оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В апеляційній скарзі зазначають, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликаються на те, що судом першої інстанції не обґрунтовано, яким саме нормам Закону України «Про виконавче провадження» або Інструкції з організації примусового виконання рішень не відповідає постанова державного виконавця від 24.04.2023 року про накладення штрафу. Покликання скаржника на ту обставину, що він не був обізнаний з постановою про відкриття виконавчого провадження не ґрунтується на дійсних обставинах справи. так як йому надсилались документи виконавчого провадження, зокрема, постанова від 17.03.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61566950, постанова від 02.07.2020 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих лій: постанова від 02.07.2020 року про арешт майна боржника: виклик державного виконавця від 23.11.2022 року, які скеровані рекомендовано кореспонденцією.

Просять скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Бельдій Н.В. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи скаргу на дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівської Ірини Петрівни та визнаючи протиправною та скасовуючи постанову старшого державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що на заявника з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» накладено виконавцем штраф. Державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій, та у законний спосіб не стягнуто тої заборгованості, що накопичилась до 01 березня 2022 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено збільшити розмір аліментів згідно з рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15 січня 2015 року (справа №464/9683/14-ц), стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 1109 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-26).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається, що 01 березня 2022 року відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року призваний до лав ЗСУ, також містяться відомості про переміщення - приналежність до військових частин. З 27 листопада 2015 року до 01 квітня 2016 року приймав участь в АТО на території Луганської області.

Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан О.О. від 17 березня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП №61566950 по примусовому виконанні виконавчого листа №464/5205/19, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 06 березня 2020 року.

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівською І.П. по примусовому виконанні виконавчого листа №464/5205/19, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 06 березня 2020 року в межах виконавчого провадження №61566950 накладено на ОСОБА_2 штраф у розмірі 49266 грн. постанова мотивована тим, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 24 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 станом на день обрахунку становить 98532 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства загальними судами вирішуються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, зокрема щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, спір щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У разі звернення з такою скаргою у порядку цивільного судочинства суд має відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК, оскільки скарги щодо оскарження постанов про накладення штрафу, в силу положень ст. 18 КАС мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою про скасування постанови про накладення штрафу на боржника, а тому виходячи з предмету спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що така справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Однак, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та розглянув скаргу в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому ухвала суду, яка не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню, а провадження у справі має бути закрито, при цьому скаржнику необхідно роз`яснити його право звернутись в суд в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255 ч. 1 п. 1, 377 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 01 червня 2023 року скасувати, провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 з участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівської Ірини Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13.11.2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.