Справа № 194/1544/22
Номер провадження № 2/194/62/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Виходцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визначення розміру частки співвласника у спільному сумісному майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визначення розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Позовну вимогу мотивує тим, що 24 листопада 1973 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. У період спільного подружнього життя їй та чоловіку в рівних частках кожному було подаровано жилий будинок незавершеного будівництва з процентом готовності 53, житловою площею 45,5 кв.м, загальною площею 68,8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Тернівської міської ради від 28 липня 2010 року за № 1037-LIII/V їй та її чоловіку ОСОБА_2 надано у сумісну власність земельні ділянки: 0,1000 га, розташовану за адресою буд. АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та видано державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887579, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 00012, разом з державним актом їм було видано два додатки до нього: АА №090242 та АА 090243, в яких зазначено її з чоловіком частки вказаної земельної ділянки як 1/2 у кожного; 0,0693 га, розташовану за адресою буд. АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та видано державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887580, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 00013, разом з державним актом їм було видано два додатки до нього: АА №090244 та АА 090244, в яких зазначено її з чоловіком частки вказаної земельної ділянки як 1/2 у кожного. 29 червня 2011 року ОСОБА_2 до інспекції ДАБК у Дніпропетровській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт/зміну даних у повідомлення про початок виконання будівельних робіт. 20 грудня 2011 року за № ДП6 було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зокрема будівництво житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . 25 січня 2012 року рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради №27 оформлено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої ДАБК у Дніпропетровській області 20 грудня 2011 року за № ДП6 та 30 січня 2012 року видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 із зазначенням власника ОСОБА_2 у цілій частці. Державний нотаріус рекомендувала їй звернутися до суду з питанням визначення частки померлого у спільній сумісній власності саме на добудований та введений в експлуатацію будинок, оскільки така невизначеність є перешкодою у спадкуванні. 30 вересня 2022 року відповідачем було надано відповідь про неможливість внесення змін до свідоцтва про право власності від 30 січня 2012 року серії НОМЕР_1 , оскільки замовник ОСОБА_2 самостійно заповнив повідомлення про початок виконання будівельних робіт та після завершення будівництва подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації також особисто.Просить визнати будинок АДРЕСА_1 майном, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також визначити, що частка померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 36,3 кв. м, загальною площею 90,4 кв. м., за життя становила 1/2 частку; визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 36,3 кв. м, загальною площею 90,4 кв. м., за життя становить 1/2 частку.

Позивач надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, покладається на рішення суду.

Суд, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1973 року.

Відповідно до договору дарування жилого будинку незавершеного будівництвом від 01 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках кожному жилий будинок незавершеного будівництва з процентом готовності 53, житловою площею 45,5 кв.м, загальною площею 68,8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887579 від 14 грудня 2010 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 00012, який видано ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Тернівської міської ради за № 1037-LIII/V від 28 липня 2010 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га., розташованої за адресою буд. АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до додатку від 14 грудня 2010 року до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887579 співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частках по 1/2 кожний.

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887580 від 29 грудня 2010 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 00013, який видано ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Тернівської міської ради за № 1037-LIII/V від 28 липня 2010 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0693 га., розташованої за адресою буд. АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до додатку від 29 грудня 2010 року до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887580 співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частках по 1/2 кожний.

29 червня 2011 року ОСОБА_2 до інспекції ДАБК у Дніпропетровській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

20 грудня 2011 року за № ДП6 було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зокрема - будівництво житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

З архівного витягу з рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради від 25 січня 2012 року №27 вбачається, що 25 січня 2012 року виконавчим комітетом Тернівської міської ради прийнято рішення про оформлення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої ДАБК у Дніпропетровській області 20 грудня 2011 року за № ДП6.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 30 січня 2012 року, ОСОБА_2 є власником 1/1 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 12 жовтня 2021 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року неможливе внесення змін до свідоцтва про право власності від 30 січня 2012 року серії НОМЕР_1 , оскільки замовник ОСОБА_2 самостійно заповнив повідомлення про початок виконання будівельних робіт та після завершення будівництва подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації також особисто.

Державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області на виконання ухвали суду надана копія спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , з якої вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 подала ОСОБА_1 , дані щодо наявності інших спадкоємців відсутні. В спадковій справі є докази щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого є його дружина ОСОБА_1 , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,6700 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області і належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ЯБ №879420, виданого 06 березня 2006 року Павлоградською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 25.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 488/3103/17-ц визначено, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Натомість, в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Крім того слід зазначити, що визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірний будинок за померлим ОСОБА_2 не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності, та не є належним способом захисту порушених прав відповідно до статті 16 ЦК України, тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року по справі № 127/23809/18.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Правом у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами статті 71 Закону України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності.

Щодо позовних вимог про визначення за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ним за життя 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 36,3 кв. м, загальною площею 90,4 кв. м., суд зазначає, що він не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності, а тому ці вимогине є належним способом захисту порушених прав відповідно до статті 16 ЦК України, і тому задоволенню не підлягають.

Щодо визнання будинку АДРЕСА_1 майном, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також визначення 1/2 частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 36,3 кв. м, загальною площею 90,4 кв. м., суд зазначає, що після смерті одного з подружжя правом у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами статті 71 Закону України «Про нотаріат».

Як вбачається з матеріалів спадкової справи та документів наданих стороною позивача, нотаріусом не виносилась постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно оспорюваного нерухомого майна, а отже ці вимоги позивачем заявлені передчасно та не можуть розглядатися судом за відсутності постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

На підставі вище зазначеного, в задоволені позову про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визначення розміру частки співвласника у спільному сумісному майні,слід відмовити.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визначення розміру частки співвласника у спільному сумісному майні, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2023 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін