"20" листопада 2023 р.
Справа № 150/476/23
Провадження № 2/150/195/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Кушнір Б.Б., за участю секретаря судового засідання Франюк Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 вересня 1997 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. За час спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що на даний час вона із відповідачем разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зауважує на тому, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 10.10.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року розгляд справи відкладено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву (2888/23-Вх. від 10.11.2023) про розгляд цивільної справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`являвся, натомість подав заяву (2408/23-Вх. від 21.09.2023) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне:

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого Березівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб 11 вересня 1997 року, актовий запис №17.

Від спільного життя у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 записаний батьком ОСОБА_3 , однак, добровільно не виконує свого законного обов`язку по утриманню дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину сторонами не подано і судом не встановлено.

Згідно довідки №796 від 21 вересня 2023, виданої виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 та проживає із нею за одним по господарським номером.

Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, що вбачається із позовної заяви та не заперечується відповідачем. Таким чином, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання дитини.

Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Конвенцією про права дитини, Конституцією України, Сімейним кодексом України.

Згідно п. 1 ст.18, п. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У ч. 1ст. 12 вказаного закону зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з позовних вимог, встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 21.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову або у фіксованому розмірі.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав та враховуючи, що при зверненні з позовом до суду позивач не сплачувала судовий збір, як особа звільнена від його сплати, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст.180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 142, 247, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, 21.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 .

Суддя Б.Б. Кушнір