Справа № 353/1253/23
Провадження № 2/353/404/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, розташованої по вул. ім.М.Погорєлова, 1, сел. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_2 , та земельні ділянки площами, 0,4300 га та 0,1000 га, що розташовані на території Гарасимівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього позивач просив суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 39/2016, а також у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та Водославської Н.В., у разі наявності, копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та Водославську Н.В. надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання яких було с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

14.11.2023 року з Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшли копії спадкових справ № 39/2016 та № 30/1998, заведені після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення,виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 6 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_3 , який був головою двору, та ОСОБА_2 значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_2 (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 06.09.2023 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів від 06.09.2023 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , побудовані у 1970 році та не є самовільним будівництвом (а.с. 12-15).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Також згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036150 від 12.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 339, ОСОБА_2 на праві власності належали земельна ділянка загальною площею 0,53 га, призначена для ведення товарного виробництва, розташована на території Гарасимівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, до складу якої входять земельні ділянки площами площами 0,4300 га та 0,1000 га (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (батько позивача) помер, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть (а.с. 7 зворот).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 (мати позивача) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 (батько позивача), успадкувавши належну йому 1/2 частину домоволодіння, оскільки вона вступила в управління спадковим майном, проводила похорон чоловіка, до дня смерті проживала разом з ним та вела спільне господарство, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 249 від 12.10.2023 року (а.с. 3). Також ОСОБА_2 (мати позивача) з порушенням строку, передбаченого ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року), відмовилась від спадкування частини спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_3 (батько позивача) та яке не є предметом даного позову, а саме автомобіля марки «ВАЗ 2121» та грошового вкладу в АТ «Ощадбанк», на користь сина ОСОБА_1 (позивач), подавши до нотаріальної контори відповідні заяви, а ОСОБА_1 (позивач) в свою чергу успадкував дане майно та 17.02.1998 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 62, 62 зворот, 64, 65 зворот).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 30/1998 від 17.02.1998 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 (батько позивача) (а.с. 59), з якої вбачається, що ОСОБА_2 (мати позивача) та ОСОБА_1 (позивач) є єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 (батько позивача), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя ОСОБА_2 (мати позивача) посвідчила на ім`я ОСОБА_1 (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, в т.ч. житловий будинок та земельну ділянку, що підтверджується копією заповіту від 26.11.2007 року (а.с. 8).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , успадкувавши житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (1/2 частину належну спадкодавцю + 1/2 частину успадковану спадкодавцем після смерті ОСОБА_3 ) та земельну ділянку, загальною площею 0,53 га, оскільки він в шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 42). Відповідно до довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 247 від 12.10.2023 року ОСОБА_2 (мати позивача) на день смерті проживала одна по АДРЕСА_2 (а.с. 4).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 39/2016 від 24.03.2016 року, заведеною Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 (а.с. 41-58), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались.

Отже на момент звернення до суду позивач правомірно претендує вцілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з домоволодіння та земельної ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності на спадкове майно, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 183/02-31 від 01.04.2016 року та № 493/02-31 від 30.09.2023 року (а.с. 9, 10).

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.10.21023 року відмості про реєстрацію права власності на нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_2 в реєстрі відсутні (а.с. 11).

Також, як вбачається з оголошення в газеті «Злагода», Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036150 від 12.03.2001 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 , втрачено (а.с. 16-17).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідачі повністю визнали позов, з урахуванням зменшених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,53 га, призначену для ведення товарного виробництва, розташовану на території Гарасимівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,4300 га та 0,1000 га, згідно Державного акту на право приватної власності на земелю серії IV-ІФ № 036150 від 12.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 339, виданого на підставі рішення Гарасимівської сільської Ради народних депутатів ХІІ сесії третього демократичного скликання від 27.02.2001 року на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА