Номер провадження: 22-ц/813/1699/23
Справа № 509/4428/20
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №509/4428/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс», за участю третьої особи громадської організації «Громада Совіньйону за права» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2021 року у складі судді Козирського Є.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 10 вересня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що мешкає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; послуги водопостачання та водовідведення отримує від ТОВ «Комунсервіс», який щомісяця виставляє рахунки за надані послуги на підставі своїх даних про обсяг спожитих послуг, належного вузла обліку води за вказаною адресою немає. Неодноразово зверталась з проханням виставляти рахунки згідно норм споживання води без лічильника, проте ТОВ «Комунсервіс» продовжує використовувати для своїх розрахунків непідтверджені дані про обсяг спожитих послуг водопостачання та водовідведення, повідомляє про борг, що виник внаслідок сплати ОСОБА_1 послуг на підставі нормативів споживання. За період з 1 вересня 2017 року по 1 серпня 2020 року ТОВ «Комунсервіс» нараховано ОСОБА_1 за водопостачання та водовідведення 10319,60 грн., при тому що згідно діючому нормативу споживання для населення за цей період підлягало сплаті 3269,45 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просила:

визнати факт того, що послуги з водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Комунсервіс» ОСОБА_1 , надаються без використання вузла обліку послуг з водопостачання та водовідведення, а постачаються їй за нормою споживання, встановленою Таїровською сільською радою;

стягнути з ТОВ «Комунсервіс» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені нею грошові кошти в сумі 1129,83 грн., отримані ТОВ «Комунсервіс» без достатніх правових підстав;

стягнути з ТОВ «Комунсервіс» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 758,93 грн. як плату за користування чужими грошима;

стягнути з ТОВ «Комуесервіс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн.;

розподілити судові витрати (т.1 а.с.1-11).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.40-41).

Відповідач ТОВ «Комунсервіс» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що ОСОБА_1 є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Комунсервіс»; облік спожитих послуг здійснюється відповідно до даних засобу вимірювальної техніки, нарахування за спожиті послуги здійснюється на підставі вимог діючого законодавства (т.1 а.с.54-55).

Позивачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надано відповідь на відзив, за змістом якої відповідач у відзиві не наводить ані обставин, які їм визнаються, ані правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується, також не наводить аргументів або заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права (т.1 а.с.101-103).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.197-200).

Висновок суду мотивовано тим, що звертаючись до суду із вимогою визнати факт того, що послуги з водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Комунсервіс» ОСОБА_1 , надаються без використання вузла обліку послуг з водопостачання та водовідведення, а постачаються їй за нормою споживання, встановленого Таїровською сільською радою (юридично Таїровська рада є селищною), позивач фактично оспорює правильність нарахування плати за спожиті послуги та просить суд встановити для неї особливі умови обліку спожитих послуг, що виходить за межі повноважень суду та є втручанням в дискреційні повноваження органів місцевого самоврядування, яким вони наділені у відповідності до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Обраний спосіб захисту є неефективним та покладає на суд не властиві йому функції. Норми споживання водопостачання як такі, що встановлені виконавчим органом Таїровської селищної ради, відсутні. Для застосування таких норм вони повинні бути встановленими виконавчим органом Таїровської селищної ради у відповідності до Порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1107 в межах їх повноважень, передбачених пунктом 21 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позовні вимоги щодо оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених особою вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.204-212).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. За відсутності лічильника та затверджених норм споживання холодної води необхідно користуватися соціальними нормативами користування послугами. Системний аналіз законодавства дозволяє дійти висновку, що органи місцевого самоврядування повинні самі розробляти норми споживання води в межах наданих ним повноважень, але, якщо такі норми не розроблені, як у смт. Таїрове та селі Лиманка (ж/м «Совіньон»), використовуються норми, розроблені державою за середніми нормами фактичного споживання послуг, а це норми, вказані в постанові Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №409. За відсутності належно та законно встановленого вузла обліку спожитих послуг позивач абсолютно слушно вважає, що повинен сплачувати за надані йому послуги саме за нормативами, зазначеними у вказаній постанові. Суд встановив, що органом місцевого самоврядування норми споживання холодної води в с. Лиманка не встановлені, проте при цьому вважає, що використовувати соціальні нормативи неможливо. Отже, за якими нормативами позивач повинна сплачувати за послуги за відсутності як лічильника, так і затверджених органом місцевого самоврядування нормативів, не зрозуміло. Щодо наявності/відсутності лічильника то позивач не має необхідної інформації про вузол обліку, тобто, чи він є, а якщо є, то чи дотримані будівельні норми, на чиєму балансі знаходиться, чи його сертифіковано, чи опломбовано, чи проводиться його повірка та як часто, чи розташовано його на мережі споживача та інше. Законно встановленого вузла обліку послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , що може прийматися для визначення обсягу послуг, на час звернення позивача до суду не було. Висновок суду щодо способу захисту є неправильним, оскільки позивач оспорює не правильність нарахування сум, а вимагає повернути йому надмірно сплачені кошти, відшкодувати збитки, моральну шкоду та встановити юридичний факт, при цьому позивач скористалася способами захисту, передбаченими чинним цивільним законодавством. Якщо суд дійшов висновку в тому, що позивачем застосований не той спосіб захисту, то міг застосувати той спосіб, який в даному випадку можливо та необхідно застосувати.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Комунсервіс» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Відповідачем суду надано достатньо доказів того, що у позивача ОСОБА_1 облік водоспоживання здійснювався на підставі приладу обліку. Суду надано виписки банку, якими підтверджено, що позивач самостійно здійснювала оплату за послуги водопостачання у відповідності до показань лічильника, які вона зазначала при оплаті послуги. В матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №7296-тви від 24 грудня 2020 року, яким встановлено, що лічильник холодної води № відповідає вимогам ДСТУ 3580-97, МПУ 39/03-2015 та є придатним для використання до 24 грудня 2024 року. Належність зазначеного лічильника саме ОСОБА_1 підтверджується актами демонтажу та монтажу. Застосування норм, передбачених частиною 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» є не можливим, оскільки ці норми стосуються засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ. Правомірним є застосування судом правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі №521/6670/18, якою встановлено, що не проведення виконавцем послуги періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників; та правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 8 квітня 2020 року в справі №462/5889/16, якою встановлено, що позовні вимоги щодо оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг є різновидом претензії та чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений. Сума нібито переплати, розрахована позивачем саме з підстав невірного нарахування виконавцем оплати за послугу водоспоживання, яке вона пов`язує із не застосуванням відповідачем соціальних нормативів, на які посилається в своїй позовній заяві. Позовна вимога про стягнення надмірно сплачених коштів пов`язана із позовною вимогою про визнання факту того, що послуги з водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Комунсервіс» ОСОБА_1 , надаються без використання вузла обліку послуг з водопостачання та водовідведення, а постачаються їй за нормою споживання, встановленою Таїровською радою, є похідною вимогою та не може розглядатися окремо (т.2 а.с.25-27).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з 12 лютого 2010 року є власником житлового будинку, загальною площею 239,6 кв.м, житловою площею 48 кв.м, з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ». ОСОБА_1 є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Комунсервіс», та має особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно претензій-попереджень, наданих ТОВ «Комунсервіс» ОСОБА_1 , станом на 1 травня 2019 року заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складала 1357,52 грн., станом на 10 січня 2020 року складала 1207,68 грн.

З наданої сторонами в справу переписки вбачається, що така має місце між ОСОБА_1 та ТОВ «Комунсервіс» щодо питань оплати послуг водопостачання та водовідведення на підставі показників засобу обліку води, що встановлений у 2010 році в колодязі за межами земельної ділянки споживача, належним чином не опломбований в присутності ОСОБА_1 та своєчасно не повірений, щодо необхідності виконання ТОВ «Комунсервіс» робіт по монтажу засобу обліку на земельній ділянці ОСОБА_1 тощо.

Згідно Актів контрольного огляду засобу обліку води №58 від 31 травня 2019 року, №61 від 4 липня 2019 року, №9-С2 від 23 вересня 2020 року, №14-С2 від 23 жовтня 2020 року, складених ТОВ «Комунсервіс», вбачається що за адресою будинку АДРЕСА_1 обліковується засіб обліку води Qn-2,5, заводський номер НОМЕР_2 (дата останньої повірки засобу обліку 2010 рік), який опломбований пломбою; в актах зазначено показники засобу обліку на момент складання актів, а саме 00768 м3, 00790 м3, 00926 м3, 00931 м3 відповідно (т.1 а.с.72-77).

Згідно довідки ТОВ «Комунсервіс» від 29 жовтня 2020 року особовий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; за період з вересня 2017 року по грудень 2017 року ОСОБА_1 сплачувала послуги з водопостачання та водовідведення у пункті прийому платежів ТОВ «Комунсервіс» за показниками засобу обліку за діючими тарифами 12,47 грн. 2 вересня 2017 року 486,33 грн., 14 жовтня 2017 року 205,92 грн., 29 жовтня 2017 року 38,61 грн., 9 грудня 2017 року 38,61 грн. (т.1 а.с.99).

Виписки банківського рахунку ТОВ «Комунсервіс» підтверджують, що ОСОБА_1 також самостійно здійснювала оплату за послуги водопостачання та водовідведення відповідно до показників засобу обліку (т.1 а.с.78-98).

Роботи по демонтажу, повірці, монтажу після повірки лічильника проведені ТОВ «Комунсервіс» у період з 11 грудня 2020 року по 5 січня 2021 року (т.1 а.с.131-141).

Згідно Свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №7296-тви від 24 грудня 2020 року лічильник (засіб обліку) холодної води Qn-2,5, № відповідає вимогам ДМТУ 3580-97, МПУ 39/03-2015, є придатним для використання до 24 грудня 2024 року (т.1 а.с.139).

Викладене в своїй сукупності підтверджує доведеність наявності засобу обліку за особовим рахунком НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проведення нарахування та оплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення відповідно до показників засобу обліку, який є технічно справним та придатним до використання.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання факту того, що послуги з водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Комунсервіс» ОСОБА_1 , надаються без використання засобу обліку води, та постачаються їй за нормою споживання, встановленою Таїровською радою, є безпідставними, оскільки облік водопостачання та водовідведення по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється на підставі засобу обліку.

Не проведення виконавцем послуги періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування показників засобу обліку.

Засіб обліку (лічильник) холодної води Qn-2,5, № відповідає технічним нормам, є технічно справним та придатним для використання. Не проведення у період з 2010 року по 2020 рік періодичної повірки даного засобу обліку води не є підставою для не врахування показників цього засобу обліку при нарахуванні плати за послуги водопостачання та водовідведення.

ОСОБА_1 не доведено, що грошові кошти в сумі 1129,83 грн. є такими, що отримані ТОВ «Комунсервіс» без достатніх правових підстав, як наслідок, пеня на вказані кошти нарахуванню також не підлягає.

Оскільки права ОСОБА_1 як споживача послуг з водопостачання та водовідведення не порушені, то відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, передбаченої статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Мотивувальна частина рішення суду містить аналіз законодавства та практики в сфері житлово-комунального обслуговування, необхідності виключення такого з огляду на те, як позивач обґрунтувала порушене, за її доводами, право, не вбачається.

Правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог відсутні.

Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з серпня 2021 року, призначалась до розгляду на 14 квітня 2022 року, 23 березня 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 23 березня 2023 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс», за участю третьої особи громадської організації «Громада Совіньйону за права» про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра