Справа № 274/7613/23
Провадження № 2-з/0274/56/23
УХВАЛА

21.11.2023 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі : судді Вдовиченко Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -

в с т а н о в и в:

01.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду з позовом відповідно до якого просить стягнути зі ОСОБА_2 борг в розмірі 5000,00 доларів США та три відсотки річних від суми простроченої заборгованості в розмірі 449,52 доларів США.

Одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 .

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 06.11.2023 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

20.11.2023 ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 . Вимоги заяви ґрунтуються на тому, що відповідачка з метою ухилення від сплати боргу може переоформити своє майно на третіх осіб, в зв`язку з чим виконання судового рішення стане неможливим.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено, що у задоволенні такої слід відмовити повторно з наступних підстав.

Згідно п. 1, ч.1 ст.153 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 наведеної вище постанови Пленуму, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1, ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, суд при розгляді заяви про забезпечення позову повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Згідно наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності вбачається, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , на який позивач просить накласти арешт, дійсно належать відповідачці.

Позивач просить накласти арешт на квартиру, але відповідними доказами не доведено співмірність заяви про арешт об`єкту нерухомого майна ( його ціна), заявленим позовним вимогам.

Також, по справі не надані докази чи обґрунтування, щодо відсутності підстави для передбаченої ст.151 ЦПК України пропозиції зустрічного забезпечення по заяві про забезпечення позову.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.149-154, 258-261,354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні повторної заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.М.Вдовиченко