ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 листопада 2023 року місто Чернівці справа №727/3835/23

провадження №22-ц/822/837/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

розглянувши заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про розірвання договору про пайову участь у будівництві, за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Рожок Лідія Петрівна на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору про пайову участь у будівництві.

Просив розірвати Договір №6 про пайову участь у будівництві від 17 вересня 2021 року, який укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнути із ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 серпня 2023 року в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про пайову участь у будівництві відмовлено.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2023 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року залучено ОСОБА_1 до участі у справі №727/3835/23 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про пайову участь у будівництві у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

20 листопада 2023 року до Чернівецького апеляційного суду надійшла заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом зобов`язання ФОП ОСОБА_1 внести кошти на депозитний рахунок суду в сумі 55000 доларів США та зобов`язати ОСОБА_2 надати реквізити банківського рахунку для зарахування їй коштів в сумі 55000 доларів США.

Апеляційний суд, без повідомлення учасників справи, розглянувши заяву та перевіривши матеріали справи, вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи - позивача.

При цьому, заходи про забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позовними вимогами. Співрозмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволенні вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є позивачем у даній справі та його інтереси жодним чином не порушуються.

Процесуальний ж інститут забезпечення позову покликаний, як вбачається із наведених норм закону та їх роз`яснень судом касаційної інстанції, захистити інтереси саме позивача, а не інших учасників судового розгляду, зокрема, і третьої особи, який не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у заяві про забезпечення позову, третя особа ОСОБА_1 просить зобов`язати ФОП ОСОБА_1 внести кошти на депозитний рахунок суду в сумі 55000 доларів США та зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 надати реквізити банківського рахунку для зарахування їй коштів в сумі 55000 доларів США, що не передбачено нормами цивільно-процесуального кодексу України та виходить за межі позовних вимог. Заходи забезпечення позову, які заявлені третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_1 , не є співмірними із позовними вимогами та обставинами, які викладені у заяві про забезпечення позову, оскільки не підтверджено жодним належним та допустимим доказом існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду справи, у якій заявник третя особа просить вжити заходи забезпечення позову є позовні вимоги про розірвання договору про пайову участь у будівництві, тобто вимоги немайнового характеру і у разі їх задоволення судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню, тому посилання третьої особи на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними.

Тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення заяви та вжиття заходу забезпечення, про вжиття якого просить заявник.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк