Дата документу 16.11.2023
Справа № 334/2757/23
Провадження № 2-др/334/42/23
16 листопада 2023 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Міщенко А.О., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення, -
03.11.2023 року до суду звернувся директор ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. з заявою про ухвалення додаткового рішення.
06.11.2023 року ухвалою судді заяву прийнято до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 16.11.2023 року.
В заяві посилалися на те, що 31.10.2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення по справі, яким було задоволено позовні вимоги.
У позовній заяві на виконання вимог ч.1 ст.134, ч.1 ст.137 ЦПК України було зазначено (орієнтовний) попередній розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які поніс позивач і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також зазначено, що докази понесених витрат будуть надані відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України.
Вважають, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у Постанові Верховного суду від 26.07.2022 року у справі № 910/1209/21, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, у Постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі № 463/2001/19.
Тобто, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В судове засідання позивач та його представник: адвокат Середа АА. не з`явилися, 16.11.2023 року директор ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, прохав заяву задовольнити.
В судове засідання відповідач та його представник: адвокат Козлов О.Ю. не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомили.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, а вимоги позивача частковому задоволенню з наступних підстав.
10.04.2023 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
31.10.2023 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрати на сплату судового збору в сумі 4968,74 грн.
Відповідно ч.1 п.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно ч.2,3,4,5 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення . У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано.
Суд доходить висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. з наступних підстав.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем після розгляду справи судом надано суду докази на підтвердження понесених витрат, які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги №002/08-М від 02.08.2021 року з додатком №3; актом прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року; розрахунком наданих послуг від 01.11.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року.
Однак, суд зазначає, що підготовче засідання 14.06.2023 року не відбулось у зв`язку з неявкою сторін та їх представників, розгляд відкладено на 13.07.2023 року; 13.07.2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, сторони та їх представники не з`явилися, представник позивача: адвокат Середа А.А. надав заяву про розгляд справи без його участі; судове засідання 14.08.2023 року відкладено на 25.09.2023 року за клопотанням відповідача; судове засідання 25.09.2023 року не відбулось у зв`язку з неявкою сторін та їх представників, розгляд відкладено на 11.10.2023 року; судове засідання 11.10.2023 року відкладено на 23.10.2023 року за клопотанням відповідача; 23.10.2023 року судове засідання відбулось за участі представника позивача: адвоката Середи А.А. та відповідача, оголошено перерву до 24.10.2023 року; судове засідання 24.10.2023 року відкладено на 31.10.2023 року за клопотанням представника відповідача; 31.10.2023 року судом ухвалено рішення, в судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, представник позивача: адвокат Середа А.А. надав заяву про розгляд справи без його участі.
Таким чином, представник позивача: адвокат Середа А.А. приймав участь в судовому засіданні лише 23.10.2023 року.
Тому, позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн., з яких: вивчення наданих документів, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000 грн.; складання позовної заяви про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 4000 грн., участь в судовому засіданні, представництво інтересів Клієнта в Ленінському районному суді м. Запоріжжя (судове засідання 23.10.2023 року) 2000 грн.
При цьому суд керується Постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, відповідно якої: склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Тому, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу на суму 7000 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому суд враховує, що відповідачем заяви по суті справи (відзив на позов, заперечення) не подавались, та вважає, що до стягнення підлягає частина витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн., що буде справедливим.
Керуючись ст.ст. 76-83, 137, 141, 211, 247, 258-259, 268, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст додаткового рішення складено 21 листопада 2023 року.
Суддя: С.М.Телегуз