Дата документу 20.11.2023 Справа № 317/319/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 317/319/23 Головуючий у 1 інстанції: Нікітіна В.В.
№ 22-ц/807/1714/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 червня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу,

ВСТАНОВИВ

В січні 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що Відповідач ОСОБА_1 є споживачем природного газу на об`єкті споживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

24 лютого 2020 року працівниками АТ «Запоріжгаз» за вказаною адресою було виявлено наявність несанкціонованого газопроводу та складено акт про порушення, який підписаний споживачем. В акті зазначено інформацію щодо адреси, дати та орієнтовного часу проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення. Детальна інформація про суть порушення викладена в додатку до акту.

Згідно з додатком, при обстеженні надземного газопроводу діаметром 40 міліметрів виявлено врізку діаметром 15 міліметрів з накрученою заглушкою, яка розташована біля отвору в стіні будинку. Відбір природного газу здійснюється шляхом приєднання шлангу від несанкціонованого газопроводу через отвір у будинку в обхід встановленого засобу вимірювальної техніки.

З урахуванням виявленого несанкціонованого газопроводу, 17 червня 2020 року комісією з розгляду актів про порушення було прийняте рішення про задоволення акту.

Після рішення комісії позивачем було здійснено нарахування необлікованого обсягу природного газу з урахуванням наявних вихідних даних на суму 36 997 гривень 40 копійок.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача на свою користь вартість донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу у сумі 36 997 гривень 40 копійок.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 червня 2023 року позов залишено без задоволення.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 9500 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом не було надано оцінки розбіжностям в характеристиках газопроводу; наружний газопровід, виявлений під час складання ату про порушення, не є тотожним газопроводу, який був запроектований; помилковими є висновки суду, що обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є фіксація під`єднання шлангу та споживання відповідачем через цей газопровід природного газу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечив проти доводів апелянта, посилаючись на їх безпідставність, оскільки останні ґрунтуються лише на припущення та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту про порушення № від 24.02.2020, на об`єкті споживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: «наявність несанкціонованого газопроводу, детальний опис у додатку». Акт підписаний відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно з додатком № /1 до вказаного акту: « АДРЕСА_1 виявлено несанкціонований газопровід у споживача ОСОБА_1 , до комерційного вузла обліку газу. В наружному газопроводі O 40 мм виявлена врізка O 15 з накрученою заглушкою, яка розташована біля отвору у стіні будинку АДРЕСА_1 на відстані 0,5 м.

Відбір природного газу можливо здійснювати шляхом приєднання шлангу від несанкціонованого газопроводу, без обліку газу, через наружну стіну прокладеного в отворі стіни до газового приладу». Також оглянуто додану до акту схему, на якій схематично зображено встановлений шланг та зазначено: «шланг можливо встановити після зняття заглушки».

Також судом першої інстанції були досліджені надані сторонами ситуаційні плани та акти про зняття ЗВТ на повірку, прийняття робіт з установлення ЗВТ тощо.

Крім того судом першої інстанції було оглянуто протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення № 746 від 17.06.2020, акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу, сам розрахунок у вигляді таблиці, рахунок на оплату та докази відправлення вказаних документів позивачем відповідачу. Також оглянуті фотоматеріали, надані позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та недоведеності факту споживання відповідачем природного газу через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Взаємовідносини між оператором газорозподільних систем та іншими суб`єктами на ринку природного газу (в тому числі й споживачами) визначені Кодексом газорозподільних систем, що затверджений ПКМУ № 2494 від 30.09.2015 (далі Кодекс або Кодекс ГРС).

Підпунктом 4 пункту 1 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено право оператора ГРС здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку щодо відсутності несанкціонованого газопроводу.

Підпунктом 6 пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що у разі виявлення під час перевірки або контрольного огляду ознак порушень Кодексу, представник газопостачальної організації на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу наявність несанкціонованого газопроводу належить до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу.

За приписами пункту 4 Глави 1 Розділу І Кодексу ГРС несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення постачальником газу несанкціонованого газопроводу, розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Як встановлено матеріалами справи, 24 лютого 2020 року працівниками газопостачального підприємства на газовій трубі біля будинку відповідача було виявлено металевий патрубок, закритий заглушкою, який цими ж працівниками кваліфікований як несанкціонований газопровід.

При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що жоден з наданих доказів не підтверджує факту наявності крану на вказаному відрізку труби.

Як було встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні, працівниками АТ «Запоріжгаз» не було виявлено будь-якого шлангу, через який було б здійснене підключення газових приладів споживача до газопроводу через зазначений відрізок труби.

Тому, колегія суддів погоджується із виснуванням суду про те, що твердження позивача щодо наявності такого шлангу є лише припущенням, на якому не може ґрунтуватись доказування. Вказане підтверджується як доказами, дослідженими у справі, так і додатками до акту про порушення, де працівниками наведене схематичне розташування такого шлангу без його фактичного виявлення та зроблено висновок про те, що цей шланг «можливо встановити після зняття заглушки».

В додатку до акту про порушення також зазначено про можливість споживання природного газу шляхом його прокладення через отвір у стіні. З урахуванням вказаного судом зроблено вірний висновок, що на фотокартці, доданій позивачем до матеріалів справи, видно сліди штукатурки на стіні та зазначено, що в цьому місці «був отвір у стіні», що є припущенням, адже фактично ніякого отвору працівниками АТ «Запоріжгаз» не зафіксовано.

У Кодексі ГРС, термін «несанкціонований газопровід» визначений як самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі, без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Тобто, правильними є висновки суду першої інстанції, що обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є те, що споживання природного газу через самовільно під`єднаний газопровід не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2021 року по справі № 215/4940/18 (касаційне провадження № 61-2754св21).

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги в даній справі гуртуються виключно на припущеннях позивача щодо наявності заглушеного патрубку, який можливо використовувати як газопровід в разі зняття заглушки; наявності слідів цементування на стіні, що на думку працівників позивача свідчить про те, що в цьому місці був отвір; зазначення можливості під`єднання патрубку до газових приладів споживача через можливе встановлення шлангу тощо.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем здійснено несанкціоноване підключення газопроводу до свого будинку. Посилання апелянта на наявні у матеріалах справи фотокартки не можуть бути належним доказом такого факту, оскільки не доводять достовірно, що саме відповідач здійснила та використовувала несанкціонований газопровід.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо недоведеності позивачем факту встановлення та/або користування відповідачем несанкціонованого газопроводу.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 червня 2023 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков