Єдиний унікальний номер судової справи: 479/639/23
Провадження № 22-ц/812/1228/23
Ухвала

20 листопада 2023 року м. Миколаїв справа № 479/639/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Третій відділ Первомайського районного центру комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Шалару Олексієм Іллічем, на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2023 року, постановлену у складі головуючого судді Репушевської О.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

установив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Шалару О.І., звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що з 19 листопада 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з якою вони мають двох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 є також матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наразі усі вони проживають разом та знаходяться на утриманні заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 , виданого управлінням соціального захисту населення Кривоозерської РДА 10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 є багатодітним батьком трьох малолітніх дітей. Окрім цього, відповідно до змісту довідки № 187 від 25 квітня 2023 року, виданої Секретарським Старостинським округом Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, неповнолітні діти перебувають на його утриманні.

27 квітня 2023 року заявником була подана заява до Третього відділу Первомайського районного центру комплектування та соціальної підтримки про надання йому відстрочки від призову, згідно абз. 4 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

01 травня 2023 року заявнику повідомлено про неможливість отримання ним відстрочки мобілізації та необхідності надати додаткові документи.

Заявник вказував, що встановлення факту утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має для нього юридичне значення, задля реалізації свого права щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з наявністю на утриманні трьох дітей віком до 18 року.

Посилаючись на викладене та те, що відповідно до абз. 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено можливість відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, заявник просив про задоволення заяви.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що твердження заявника про існування юридичного факту, що він є особою, яка утримує дитину - ОСОБА_2 , в аспекті правового зв`язку такого факту з правом, передбаченим абз.4 ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому вимоги заявника є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шалару О.І., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заявник зазначав, що суд першої інстанції надані ним документи не досліджував, що простежується по мотивувальній частині рішення, оскільки жодної інформації щодо наданих документів судом першої інстанції в рішенні не зазначено, що є неприпустимим.

Окрім того, вказував, що відповідно до листа Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області за вих. №22115/21.21-32/12 від 07 вересня 2023 року заборгованість по аліментам становить 71 408 грн 97 коп., що свідчить про те, що батько ОСОБА_2 ОСОБА_6 батьківські обов`язки виконував з порушенням, він не утримує свою неповнолітню дитину, чим порушує її права. В свою чергу заявник постійно проживає з неповнолітньою ОСОБА_2 , здійснює її виховання, піклується про неї, утримує.

Підсумовуючи заявник зазначав, що фактично проживає з неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншими членами родини, здійснює виховання дітей, піклується про них, утримує їх, чого не можна сказати про ОСОБА_6 , який має дуже великий борг по несплаченим аліментам та ніяким чином не вирішує питання про його погашення, що призводить до порушення прав неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомленні.

Від заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 , - надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у даній справі слід зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 201/5972/22.

Частиною другою статті 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 вересня 2023 року передано вищезазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з посиланням на частину п`яту статті 403 ЦПК України, якою передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду керувався такими міркуваннями.

У цій справі заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту самостійного виховання дитини, зокрема, з метою (згідно з доводами заявника) отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, а також отримання відстрочки від мобілізації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема зазначав, що правова проблема постає під час дії правового режиму воєнного стану у значній кількості поданих заяв, позовів на території України про встановлення факту самостійного виховання дитини (інших фактів, які пов`язані з реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) чи оскарження рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що перебували та перебувають на розгляді в судах та рішення у яких можуть бути винесені найближчим часом.

Щодо предметної юрисдикції цієї справи та можливості її вирішення в порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначала таке.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Визначаючи, чи пов`язується з установленням факту виникнення в заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

У цій справі заявник просив встановити факт самостійного виховання дитини батьком без участі матері з метою оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину.

Порядок отримання соціальної допомоги визначено відповідними нормативно-правовими актами залежно від виду соціальної допомоги.

Державна соціальна допомога призначається у встановленому законом порядку та відноситься до компетенції відповідних органів державної влади як суб`єктів владних повноважень, які реалізують державну політику у сфері соціального захисту населення.

Кабінет Міністрів України постановою від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердив відповідний Порядок, який визначає умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми. Отже, правовідносини у цій сфері носять публічних характер.

Також ОСОБА_1 заявляв, що встановлення факту самостійного виховання ним дитини пов`язане з виконанням військового обов`язку, стосується проходження військової служби, реалізації ним права на відстрочку від призиву на військову службу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року (справа №362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Органи військового управління - Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначений статтею 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Ураховуючи, що між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (який заявник указав зацікавлено особою) може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (про що заявник вказав у заяві) і не пов`язаний з виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, тому, на думку колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, такий спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду звертав увагу на те, що справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження за правилами ЦПК України. Розгляд справ окремого провадження має свої особливості, які не властиві та не притаманні адміністративному судочинству.

До того ж перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, а судова практика щодо розгляду порушеного заявником питання в окремому провадженні з урахуванням мети встановлення відповідного факту та наявності або ж відсутності спору Верховним Судом ще не сформована, що свідчить про необхідність вирішення Великою Палатою Верховного Суду цих актуальних між `юрисдикційних питань.

Аналіз судової практики, який здійснено колегією суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за даними Єдиного державного реєстру судових рішень у період із червня до вересня 2023 року, свідчить про винесення судами цивільної та адміністративної юрисдикції суперечливих судових рішень, відсутності єдності судової практики, зокрема у зв`язку з відсутністю правової позиції Верховного Суду щодо такого роду питань.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус судів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4). Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частиною четвертою статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду і, зокрема, Великої Палати Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і суди повинні застосовувати такі висновки.

Велика Палата Верховного Суду вважала мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 вересня 2023 року, обґрунтованими, тому справу прийнято для продовження розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року прийнято до розгляду справу № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 05 грудня 2023 року.

Оскаржене судове рішення у справі, яка переглядається апеляційним судом, та судові рішення, які переглядаються у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, стосуються між `юрисдикційних питань.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), предметом якої є спір у подібних правовідносинах, переглядається Великою Палатою Верховного Суду, колегія суддів вважає з власної ініціативи зупинити провадження у даній справі до висловлення Великою Палатою Верховного Суду правової позиції у вказаній справі, а тому апеляційне провадження у даній справі 479/639/23, яка переглядається, підлягає зупиненню до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 201/5972/22.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Третій відділ Первомайського районного центру комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Шалару Олексієм Іллічем, на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2023 року до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 201/5972/22.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст ухвали складено 20 листопада 2023 року.