Справа № 283/2378/23
Провадження №2/283/623/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

20 листопада 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Свої вимоги обґрунтовував тим, що в результаті збройної агресії російської федерації проти України, яка розпочалася у 2014 році він був вимушений стати до лав Збройних сил України для забезпечення обороноздатності Держави та захисту Батьківщини.

В період з 19 вересня 2015 року по 23 грудня 2015 року та з 08 квітня 2016 року по 08 жовтня 2016 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

За час перебування в Збройних силах України був змушений проходити навчання, брати участь у здійсненні заходів щодо забезпечення оборони України, жити в підвалах, ночувати в окопах, брати безпосередню участь в бойових діях в Донецькій, Луганській областях під ворожими атаками стрілецької зброї, артилерії, танків, мінометів та авіації окупаційних сил відповідача.

Внаслідок участі в АТО позивач отримав захворювання, а саме: Енцефалопатія 2 ст. з вистибулоатактичними порушеннями, лікворо-гіпертензивним синдромом, церебральний арахноїдит зі стійким цефалгічним синдромом, вегетосудинною дисфункцією, церебростенічним синдромом. Дані захворювання були визнаними такими, що пов`язані із захистом Батьківщини. 22.06.2023 позивача було визнано непридатним до військової служби.

Позивач вважає, що такими діями російської федерації порушено його громадянські права і свободи. Безпосередня участь в бойових діях мала істотний вплив на його психічний, фізичний та моральний стан, оскільки за час участі у здійсненні заходів, необхідних для здійснення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації він неодноразово був свідком загибелі та поранення товаришів, інших учасників бойових дій та мирних громадян, особисто постійно піддавався ризику поранення та загибелі, був змушений використовувати зброю. Він постійно перебував у пригніченому стані, у нього зменшився життєвий тонус, погіршилось самопочуття. У зв`язку з вищенаведеним просить стягнути з відповідача моральну шкоду завдану внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в сумі 5169645 гривень, що на день подачі позову еквівалентно 130000 євро (за офіційним курсом НБУ).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 20.09.2023 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.10.2023.

Ухвалою від 10.10.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду на 15 годину 30 хвилин 25.10.2023 року, яке було відкладено на 15 годину 30 хвилин 06.11.2023 та 15 годину 20.11.2023.

У судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному сайті Судової влади України; заяв, клопотань до суду не подавав, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії російської федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення російської федерації з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, російська федерація заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від російської федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_1 з 19.09.2015 по 23.12.2015, з 08.04.2016 по 08.10.2016 брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та 22.06.2023 визнаний непридатним до військової служби із виключенням із військового обліку в зв`язку з 2 групою інвалідності, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 (а.с.7-10).

Згідно із пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення ММР, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.11) .

Відповідно до довідки командира ВЧ Польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 19.09.2015 по 23.12.2015, з 08.04.2016 по 08.10.2016 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.12).

Встановлено, що ОСОБА_1 , 1979 р.н., має захворювання Енцефалопатія ІІ ст., з вистибулоатактичними порушеннями, лікворо-гіпертензивним синдромом; Церебральний арахноїдит зі стійким цефалгічним синдромом, вегетосудинною дисфункцією, церебростенічним синдромом, що підтверджується військово-обліковими документами (а.с.13).

Витягом з протоколу №1389 від 28.05.19 засідання Центральної військово-лікарської комісії встановлено причинний зв`язок захворювань ОСОБА_1 із захистом Батьківщини (а.с.14-16).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. У даній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти російської федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Згідно із ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією.

При вирішенні вимог позивача суд також застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v.TURKEY (Article50), (40/1993/435/514) 28 July 1998), згідно з яким вирішено зобов`язати сплатити компенсацію позивачу, зокрема й за моральні страждання через незаконну окупацію частини Кіпру турецькими Збройними Силами. Відповідно до вимог «Правила суду - компенсація шкоди», які використовуються Європейським судом з прав людини при розгляді справ із компенсації шкоди, зокрема, п.п. 15 п. 3 цих Правил, встановлено, що заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою. Заявник, який вважає себе жертвою більш одного порушення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, може вимагати або одну одноразову суму, яка покриває всі передбачувані порушення, або окрему суму щодо кожного передбаченого Європейською конвенцією порушення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався, та триває станом на момент постановлення судового рішення по даній справі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

При цьому суд, вирішуючи питання судового імунітету іноземної держави (рф) в рамках даного судового провадження, застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 490/9551/19, провадження № 61-19853св21. ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

У рішенні від 23 березня 2010 року у справі «Цудак проти Литви» (Cudak v. Lithuania) ЄСПЛ визнав існування звичаєвих норм у питаннях державного імунітету, переважання в міжнародній практиці теорії обмеженого імунітету держави, але наголосив на тому, що обмеження має переслідувати законну мету та бути пропорційним такій меті.

Отже, можна дійти висновків про те, що держава не має права посилатися на імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю чи життю, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду, та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час знаходилась на території держави суду. Тому, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено російську федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії російської федерації, за позовом, поданим саме до цієї іноземної держави.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу, з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в рамках розгляду даної цивільної справи позивачем доведено факт завдання йому моральної шкоди умисними незаконними діями російської федерації, пов`язаними з її збройною агресією щодо України, причинний зв`язок між такими діями та завданою шкодою, а також обґрунтовано заявлений до відшкодування розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5169645 грн, що по курсу НБУ станом на 18.09.2023, де офіційний курс гривні щодо євро - 39,7665 грн, становить 130000 євро, та суд вважає даний розмір відшкодування справедливим та співмірним для відновлення порушеного особистого немайнового права позивача.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, істотних порушень його конституційних прав, умисного характеру дій російської федерації, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки жодна із сторін не заявила про судові витрати, суд не проводить їх розподіл.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 19, 235, 258, 259, 263-265, 268, 272, 280, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України - задовольнити.

Стягнути з російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , моральну шкоду завдану внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в сумі 5169645 (п`ять мільйонів сто шістдесят дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.11.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації (місце знаходження: російська федерація, м. москва, вул. житня, 14).

Суддя В. М. Хомич