Справа № 522/3057/22
Провадження № 2/522/1531/23
15 травня 2023 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комбі» до ОСОБА_1 про стягнення 7 214,68 грн,
У лютому 2022 року ТОВ «ФК «Комбі» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 7 214,68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2021 між ТОВ «ФК «Комбі» та ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено кредитний договір у формі електронного документу, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 1 500,00 грн строком дії на 13 днів, тобто до 04.06.2021. Однак відповідач не виконав умови взятого на себе зобов`язання, не погасив кредитну заборгованість та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на 05.12.2021 в останнього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 214,68 грн, яка складається з: 1 500,00 грн заборгованості за кредитом та 5 714,68 грн заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, які позивач просить суд стягнути з відповідача.
06.04.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
14.10.2022 до суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн.
Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1.4 договору базова процентна ставка становить 1.99 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним та складає 726,35 % річних.
Пунктом 1.5 договору передбачено, що індивідуальна процента ставка становить 1.6915 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним, що складає 617.3975 % річних.
Відповідно до п. 1.6 договору за користування кредитом протягом узгодженого періоду позичальник зобов`язаний сплатити товариству проценти, нарахування яких здійснюється за індивідуальною процентною ставкою.
Пунктом 10.8 договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 3-го дня від дати закінчення узгодженого періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 10.3.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно з розрахунком ТОВ «ФК «Комбі» заборгованість відповідача станом на 05.12.2021 становить 1 500,00 грн заборгованості за кредитом та 5 714,68 грн заборгованість за відсотками по кредиту.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки.
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч.ч. 7,12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Комбі» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит та розміщені на сайті ТОВ «ФК «Комбі»: neocredit.com.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладання договору.
Судом встановлено, що відповідач уклав з позивачем кредитний договір, шляхом використання електронного цифрового підпису.
Згідно п. 10.1 договору він є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним у візуальну форму.
При цьому, відповідно до п. 10.10 договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Комбі». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст який розміщений на сайті ТОВ «ФК «Комбі».
Судом встановлено, що відповідач в момент реєстрації на сайті позивача створив свій особистий кабінет, який є сукупністю захищених сторінок та який забезпечував позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання договору. Через особистий кабінет відповідач здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. Позивач проінформував відповідача про прийняте рішення щодо видачі кредиту смс-повідомленням на телефонний номер НОМЕР_1 та можливість укладення договору відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та ст.ст. 641, 642 ЦК України. Відповідач в особистому кабінеті ознайомився з пропозицією позивача щодо укладення електронного договору (офертою), яка була розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Відповідач надав відповідь позивачу електронним повідомленням (п. 3.16 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти позивача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий відповідачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Позивач надав підтвердження про укладення договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті відповідача.
Відповідачу на телефонний номер було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем разом з паролем особистого кабінету у відповідну графу для підписання електронного кредитного договору. У кредитному договорі в розділі "Реквізити сторін" відобразився введений відповідачем електронний підпис одноразовим ідентифікатором - смс-код.
Без отримання смс-повідомлення пароля, без здійснення входу на веб-сайт позивача за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, тому цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Таким чином, позивач надав відповідачу кредит на суму 1 500,00 грн строком на 13 днів, який останнім не повернуто, в зв`язку з чим зазначена сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивачем нараховано 5 714,68 грн відсотків за користування відповідачем кредитом на підставі п.п. 1.4, 1.5, 10.8 договору у період дії договору та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, після закінчення строку його дії, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особі у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з п. 4 ч. 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновки, що «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться належним чином завірені копії договору про надання правової допомоги від 31.08.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Комбі» та АО «Грищенко та партнери Одеса», акт виконаних послуг від 13.12.2021, рахунок на оплату від 15.11.2021 № 164 та платіжне доручення від 17.11.2022 № 525.
Як вбачається з акту виконаних послуг від 13.12.2021 АО «Грищенко та партнери Одеса» було надано ТОВ «ФК «Комбі» наступну правову допомогу: підготовка та подання позовної заяви до Приморського районного суду м. Одеси щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 (6 годин роботи адвоката) - 3 000,00 грн; подання інших процесуальних заяв та подальше ведення справи в суді (2 години) - 2 000,00 грн. Винагорода за виконані юридичні послуги складає 5 000,00 грн, які клієнт зобов`язується сплатити протягом п`яти календарних днів з дня підписання акту.
Відповідно до рахунка на оплату від 15.11.2021 № 164 та платіжного доручення від 17.11.2022 № 525 ТОВ «ФК «Комбі» сплатило АО «Грищенко та партнери Одеса» 10 000,00 грн.
При цьому суд акцентує, що відповідач не звертався до суду з заявою про зменшення розміру адвокатських витрат.
Разом з тим, беручи до уваги те, що ухвалою суду від 06.04.2022 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому витрати адвоката в частині подання інших процесуальних заяв та подальшого ведення справи в суді (2 години) у сумі 2 000,00 грн, як зазначено в акті виконаних робіт, не відповідають дійсності, а тому не підлягають задоволенню судом.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність у справі обґрунтованих заперечень відповідача щодо неспівмірності заявленого розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає вимоги представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 3 000,00 грн шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача. В решті вимог заяви слід відмовити за недоведеністю.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комбі» до ОСОБА_1 про стягнення 7 214,68 грн задовольнити.
В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Суддя І.А. Павлик