Єдиний унікальний номер судової справи: 487/6250/20
Номер провадження: 22-ц/812/1189/23 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів: Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю представника заявника Дрібко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Миколаївської міської ради

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді - Кузьменка В.В. в приміщенні того ж суду по справі за заявою Миколаївської міської ради, зацікавлена особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2020 року Миколаївська міська рада, звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відумерлою та передати її територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 липня 2007 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_1 ніхто із спадкоємців за законом та за заповітом не прийняв спадщину, а також те що після відкриття спадщини минуло більше року, квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 є відумерлою спадщиною та має бути передана територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, заявник просила суд про задоволення заяви.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 у задоволенні заявлених вимог Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що після смерті ОСОБА_1 є спадкоємець за законом ОСОБА_2 , крім того, заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а відтак вимоги про визнання спадщини відмерлою та передачу її територіальній громаді відповідно закону не підлягають задоволенню.

Не погодившись із рішенням суду Миколаївська міська рад подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутня інформація про належне прийняття та оформлення права на спадщину, адже спадкова справа не містить інформації про видачу свідоцтва особам, які подали заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не прийняли спадщину та відповідно не оформили права на спадщину, зокрема на нерухоме майно.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29 вересня 2020 року підтверджується право власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради 04 липня 2007 року.

Також, згідно інформації КП ММБТІ від 07 жовтня 2020 року за №2208 право власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 28 грудня 2012 року зареєстровано за ОСОБА_1 . Вказана квартира відповідно до технічного паспорту розташована на 1 поверсі та складається з 1-ї кімнати, загальною площею 30,7 кв.м.

Таким чином, після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва станом на 30 вересня 2019 року у вказаній вище квартирі була зареєстрована лише ОСОБА_1 , яка знята з реєстрації 06 листопада 2019 року.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Частиною другою статті 1277 ЦК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Миколаївська міська рада є особою, інтерес якої полягає у реалізації положень статті 1277 ЦК України та переходу спірної квартири у власність територіальної громади.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_1 є спадкоємець за законом, а крім того, заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Однак, положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання (статті 1258-1265). Зокрема, за положеннями статті 1264 і 1265 ЦК України передбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно (п`ята черга спадкування), причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відтак, законодавство про спадщину передбачає, що перехід прав на спадкове майно відбувається на підставі споріднення або факту спільного проживання зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини як член сім`ї спадкодавця. Правопідверджуючим документом на спадкове майно при цьому є свідоцтво про право на спадщину (стаття 66 Закону України «Про нотаріат»). Відсутність таких спадкоємців та інших осіб, що спільно проживали зі спадкодавцем як члени сім`ї, свідчить про відсутність спадкоємців усіх п`яти черг, передбачених законом.

Одночасно ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад. А тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна (стаття 1277 ЦК України). Відтак у разі відсутності спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття у територіальної громади виникає інтерес щодо переходу спадкового майна у власність громади.

Із матеріалів спадкової справи №38/2020, заведеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 29 січня 2020 року після померлої ОСОБА_1 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 12 листопада звернувся ОСОБА_2 який є братом померлої та якому державним нотаріусом вказаної нотаріальної контори роз`яснено, що для відновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно звернутися до суду.

Крім того, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як такі, що проживали з померлою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Так, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року було прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до Миколаївської міської ради, треті особи: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, провадження у справі за вказаним позовом закрито.

З оглянутої в апеляційній інстанції цивільної справи №487/830/21 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, треті особи: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора миколаївської області, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування вбачається, що підставою для закриття провадження у справі є відмова від позову (особиста заява ОСОБА_2 від 19 листопада 2021 року).

Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 14 квітня 2021 року, яке набрало законної сили у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2021 року була задоволена заява ОСОБА_4 про відкликання заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та повернуті матеріали вказаної заяви заявнику.

Отже, встановлене свідчить про те, що після смерті ОСОБА_1 спадкоємці та інші особи, що спільно проживали зі спадкодавцем як члени сім`ї, відсутні, а відтак це свідчить про відсутність спадкоємців усіх п`яти черг, передбачених законом.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Аналіз зазначених норм матеріально та процесуального права дає підстави дійти висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщину чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

З урахуванням встановленого та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Миколаївської міської ради, оскільки перехід відумерлої спадщини у власність територіальної громади відповідає вимогам закону та здійснюється в інтересах суспільства, створює умови для реалізації повноважень та виконання завдань міською радою щодо передачі житла у користування найменш забезпеченим та найбільш соціально вразливим категоріям мешканців територіальної громади.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення заяви Миколаївської міської ради шляхом визнання квартири АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та передачі цієї квартири у власність територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати цю квартиру у власність територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст складено 20 листопада 2023 року.