Номер провадження: 22-ц/813/5898/23
Справа № 522/7196/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ляшенка Едуарда Миколайовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Ляшенко Едуард Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано особою, яка не має на це повноважень.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інтанції, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 15.06.2022 року від імені ОСОБА_1 була подана позовна заява. Предметом позову є визнання права власності в порядку спадкування за законом першої черги на частку в майні спадкодавця, яка відкрилась після смерті сина позивачки.

При цьому, як зазначає позивач, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що частка у спільному майні спадкодавця, не визначена, та рекомендовано звернутися до суду.

В матеріалах справи міститься спеціальна довіреність від 19.10.2021 року, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах та організаціях, в тому числі в органах нотаріату та судах будь-якої інстанції. Даною довіреністю Хаула Аль Хамуд уповноважила ОСОБА_4 у разі необхідності звертатися до усіх судових установ України, з усіма правами, що надані законом позивачу, в тому числі подавати від її імені з правом підпису позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, різного типу клопотання, з усіх питань, в тому числі, пов`язаних з відкриттям спадкової справи, веденням та оформленням її спадкових прав на будь-яке нерухоме та рухоме майно, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_5 . Відповідно даної довіреності, яка засвідчена нотаріусом Маазом Ханішом, міста Дейр Аль Зор, Сирійська Арабська Республіка, її зміст відповідає волевиявленню ОСОБА_3 (а.с.80-82).

Таким чином, підписуючи 14.06.2022 року позовну заяву від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_4 діяв на підставі та в межах вищенаведеної довіреності.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачка зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті свого сина ОСОБА_5 , однак нотаріус у видачі їй свідоцтва про право на спадщину відмовив у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за спадкодавцем відсутня реєстрація права власності на нерухоме майно. Крім того, позивачці було роз`яснено, що, якщо майно є спільною сумісною власністю подружжя, то свідоцтво про право власності на частку в спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя. Оскільки частка у спільному майні спадкодавця, не визначена, а дружина померлого згоди на отримання його матір`ю частки в їхньому спільному майні не надавала, позивачці було рекомендовано вирішувати ці питання в судовому порядку.

Таким чином, позовна заява була подана в інтересах ОСОБА_1 з питань, що виникли зі спадкових прав, які дружиною спадкодавця за позивачем не визнаються.

Тобто, позовна заява відповідає умовам довіреності, відповідно яких ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси у справах, що стосуються спадкового майна, після смерті її сина ОСОБА_5 , в тому числі подавати від її імені з правом підпису позовні заяви, які виникають з цих питань.

Тому висновки суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано особою, яка не має на це повноважень, є помилковими.

Крім того, в матеріалах справи міститься ще одна довіреність від 29.08.2021 року, якою ОСОБА_3 , будучи у здоровому глузді та з доброї волі, уповноважила ОСОБА_4 бути її представником щодо належного їй за законом спадкового майна, після смерті сина ОСОБА_5 , в тому числі розпоряджатися її часткою у спадковому майні та уповноважувати від її імені адвокатів у разі необхідності вирішення спадкових питань (а.с.78).

08.10.2021 року ОСОБА_4 на підставі довіреності уповноважив адвоката Ляшенко Едуарда Миколайовича представляти його інтереси в усіх органах, установах та організаціях з усіх без винятку питань, пов`язаних з оформленням його спадкових прав, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , а також представляти його інтереси в усіх судових інстанціях (а.с.74).

На думку районного суду, вказаною довіреністю Файзаль Ніссан уповноважив ОСОБА_6 представляти саме його спадкові права, після померлого ОСОБА_5 , а тому відсутні підстави вважати, що вказана довіреність була укладена ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , а позовну заяву було подано особою (адвокатом Ляшенко Е.М.), яка має повноваження на ведення справи.

Однак, вказана обставина, на думку апеляційного суду, була підставою для залишення позову без руху у порядку ст.185 ЦПК України із зазначенням причин встановлених районним судом недоліків, а не підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно ч.1-4 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2023 року до районного суду звернувся адвокат Ляшенко Едуард Миколайович та просив долучити до матеріалів справи відеозапис позивача та копію угоди, яку він уклав з ОСОБА_3 щодо представництва її інтересів по вказаній справі, яку позивачка особисто підписала та зняла на телефон у вигляді відеодоказу (а.с.97).

Відповідно до представленої адвокатом угоди, ОСОБА_3 22 січня 2023 року уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси по вказаній справі в Приморському районному суді м.Одеси та апеляційному суді (а.с.98).

Така сама угода зафіксована в руках позивача на дослідженому апеляційним судом відеозаписі, яку позивачка пальцем підписала, проставивши на угоді свій відбиток печаті з великого пальця (а.с.97 а).

Крім того, 28.11.2022 року ОСОБА_4 надавав до районного суду відеозапис з відеозверненням позивача, на якому зафіксоване її волевиявлення щодо подання позовної заяви (а.с.91 а), та в судовому засіданні адвокат Ляшенко Е.М. неодноразово піднімав питання про залучення до справи перекладача з арабської на українську мову, для перекладу відеозвернення ОСОБА_3 щодо її волевиявлення на подання від її імені ОСОБА_4 позовної заяви та уповноваження нею адвоката Ляшенко Е.М. представляти її інтереси в судах.

Однак, районний суд, який мав сумніви у достовірності цих доказів, безпідставно відмовив адвокату у задоволенні цього клопотання, визнавши явку позивача ОСОБА_3 до суду обов`язковою.

При цьому адвокат Ляшенко Е.М. неодноразово пояснював, що позивачка проживає в Сирійській Арабській Республіці, де йде війна і приїхати до України, на території якої також ведуться бойові дії, враховуючи між тим і вік позивачки (01.01.1949 рік народження), вона не має можливості. Для цього позивач і записала відеозвернення та надала достатньо доказів, які вказують на її волевиявлення щодо подання в її інтересах позовної заяви з метою отримання спадщини та захист її прав адвокатом Ляшенко Е.М.

Проте, суд, незважаючи на всі спроби адвоката довести волевиявлення позивача, залишив її позов без розгляду.

Крім того, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 надіслала через Європейський союз листа, в якому повідомила про те, що вона, громадянка Сирійської Арабської Республіки, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, дійсно уклала угоду про надання правової допомоги з адвокатом Ляшенко Е.М. та уповноважила його представляти її інтереси в судах з питань, що стосуються спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_5 . Вказаний лист був переведений з арабської на українську мову в Одеському бюро перекладів.

Таким чином, усі вищенаведені докази, які досліджені апеляційним судом вказують, що позовна заява відповідає волевиявленню позивача, та вона подана уповноваженою позивачем особою ОСОБА_4 на підставі довіреності в її інтересах.

Залишаючи позов без розгляду, суд фактично позбавив позивача права доступу до суду за захистом своїх порушених, невизнаних обо оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, гарантованого ч.1 ст.4 ЦПК України та Конституцією України.

Також колегія суддів зазначає, що суд не повинен тлумачити положення статті 257 ЦПК України надмірно формально у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя, адже наведене неодноразово було предметом розгляду в Європейському суді з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», Серії A № 333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви № 38366/97, № 38688/97, № 40777/98, № 40843/98, № 41015/98, № 41400/98, № 41446/98, № 41484/98, № 41487/98, № 41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pеrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява № 3256-57) Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову без розгляду з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 адвоката Ляшенка Едуарда Миколайовича про безпідставність залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до районного суду для продовження розгляду.

При цьому, при розгляді справи, суд керується положеннями ст..374 ЦПК України, відповідно до п.6 ч.1 якої, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Передавати справу на розгляд іншому складу суду, апеляційний суд не уповноважений, тому в цій частині доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ляшенка Едуарда Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 17.11.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова