ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/4791/21

провадження № 22-ц/4809/754/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

розглянув у відкритому судовому за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2023 року у складі судді Варакіної Н.Б.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ПАТ «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 11.07.2020 о 07 год. 45 хв. в м. Кропивницький по вул. Герої України, 16/17 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням та автомобіля ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначав, що відносно нього неправомірно складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333591 від 11.07.2020. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2020 провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 23.12.2020 зазначена постанова залишена без змін.

Під час розгляду справи судом першої інстанції призначено та проведено судово інженерно-транспортна експертиза, в результаті якої висновком експерта № 3402/3403/20-27 від 19.08.2020 встановлено, що водій автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 порушив вимоги п. 8.7.3 (ґ) та п. 12.4 ПДР України, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. На даний час відділом поліції № 2 (м. Кропивницький) Кропивницького ГУНП в Кіровоградській області вживаються заходи щодо складення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 , з метою притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначав, що сам по собі факт не притягнення винної особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільної відповідальності. Згідно висновку експертного дослідження № 17 від 05.11.2020, вартість автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 на 11.07.2020 становить 348 169,35 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля FordFusion станом на 11.07.2020 становить 477 070,93 грн. Сума матеріального збитку завданого власнику внаслідок пошкодження автомобіля станом на 11.07.2020 становить 348169,35 грн.

Позивач вказує, що був вимушений за власний кошт провести ремонтні роботи пошкодженого автомобіля, а тому сума фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, відповідно до рахунку № 19 від 10.11.2020, становить 253022,03 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» поліс ОСЦПВВНТЗ № 137884996, яким встановлено максимальну суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн, відповідно вказана сума підлягає стягненню зі страховика. З ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на проведення виконаного експертного автотоварознавчого дослідження № 17 від 05.11.2020, вартість виконаних робіт складає 1015,20 грн.

23.02.2022 ОСОБА_2 подав заяву про залучення його до участі у розгляді справи у якості позивача, оскільки саме він є власником автомобіля FordFusion, р.н. НОМЕР_1 .

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивачі просили: 1) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 123 022,03 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди на проведення експертного дослідження 1015,20 грн та у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.; 3) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 в рахунок страхового відшкодування 130 000 грн.; 4) стягнути з ОСОБА_3 та з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 128 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 123 022 грн та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди та 1015,20 грн. вартості експертного дослідження.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2023 вирішено питання про стягнення судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача вважає, що ?вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та застосування до спірних правовідносин невірних норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин, а сконцентрував свою увагу виключно на висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 19.08.2020, хоча такий висновок згідно ст. 110 ЦПК України є лише одним із доказів, який підлягає оцінці та дослідженню разом із іншими наявними у справі доказами.

Звертає увагу, що на час ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_3 до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди не притягувався, його вина не підтверджена жодним документом по справі.

Зауважує, що застосувавши до спірних правовідносин норми ст. 1187 ЦК України, суд першої інстанції не дослідив ступінь вини кожного з учасників ДТП.

Вказує, що судом не враховано загальну судову практику - у тих випадках, коли разом із заподіянням джерелом підвищеної небезпеки шкоди (не внаслідок взаємоди кількох джерел підвищеної небезпеки) заподіяно також шкоду джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з нормами ст.454 ЦК України може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому.

Вважає, що суд неправомірно призначив стягнути з ОСОБА_3 5000 грн. на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, у той час коли така шкода підлягає відшкодуванню Страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров?ю.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Позивачі не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

11.07.2020 о 07 год. 45 хв. в м. Кропивницькому по вул. Герої України, 16/17 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333591 від 11.07.2020.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2020 провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 23.12.2020 постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2020 залишена без змін.

Під час розгляду справи судом першої інстанції призначено та проведено судово інженерно-транспортна експертиза, в результаті якої висновком експерта № 3402/3403/20-27 від 19.08.2020 встановлено, що водій автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 порушив вимоги п. 8.7.3 (ґ) та п. 12.4 ПДР України, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Протокол щодо порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху

в момент ДТП не складався, постанов про його притягнення до адміністративної відповідальності або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось.

Згідно висновків судово інженерно-транспортна експертиза № 3402/3403/20-27 від 19.08.2020:

1. В розглянутій дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 , що мали бути направлені на забезпечення безпеки і можливе запобігання ДІЛ регламентувались вимогами п. 8.7.3 (ґ) та 12.4 ПДР (текст надано в дослідницькій частині висновку).

2. В розглянутій дорожній обстановці дії водія автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , регламентувались (формально) вимогами дорожнього знаку 2.1 ПДР та п. 16.11 ПДР (текст надано в дослідницькій частині висновку).

3. По запропонованому для дослідження варіанті, водій автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до зіткнення автомобілів FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 є та ВАЗ 2102.

4. Дії водія автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці не суперечили вимогам дорожнього знаку 2.1 ПДР та вимогам п. 16.11 ПДР. При цьому, враховуючи, що водій автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 був позбавлений можливості завчасного виявлення небезпеки для руху у вигляді автомобіля ВАЗ 2102 з причини невиконання його водієм вимог п, 8,7.3 (ґ) та 12.4 ПДР, слід зазначити, що своїми односторонніми діями водій автомобіля FordFusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 не мав можливості уникнути даної ДТП.

5. Враховуючи ту обставину, що водій автомобіля ОСОБА_5 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а водій автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 , мав технічну можливість виконати вимоги п. 8.7.3 (ґ) та 12.4 ПДР і таким чином мав можливість уникнути зіткнення з автомобілем FordFusion, слід зробити висновок про те, що у розглянутій дорожній обстановці невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 , вимогам п. 8.7.3 (ґ) та 12.4 IIДР з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з ДТП, що сталося.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Позивач та третя особа, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, викладеного у справі № 6-691цс15, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Шкода, заподіяна життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ 2102 1979, НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована ОСОБА_3 у ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі Полісу № № 137884996 від 21.04.2020 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн, франшиза - 2000 грн. (а.с.104 т.1)

Згідно п. 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо стягнення з з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_2 суми страхового відшкодування майнової шкоди у розмірі 128 000 грн (130 000 2 000 = 128 000).

В постанові Великої Палати Верхового Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 зазначено, що статтею 1194 ЦК України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи у разі недостатності страхової виплати.

Однак, вказана норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.

З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду вважає, що стаття 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду, щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_3 , яка складається з різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що складає суму в розмірі 123022 грн., а також 1015,20 грн вартості експертного дослідження, згідно квитанції, долученої позивачем до висновку автотоварознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності вини ОСОБА_3 у скоєні ДТП спростовуються матеріалами судової інженерно-транспортної експертизи № 3402/3403/20-27 від 19.08.2020, за висновками якої встановлено невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_3 , вимогам п. 8.7.3 (ґ) та 12.4 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з ДТП, що сталося.

Крім того, колегія суддів вказує, що скаржник доводів незгоди з приводу розміру матеріальної шкоди, в апеляційній скарзі не зазначив.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував обставини встановлені по справі, та доведеність вини відповідача у пошкодженні майна позивача та необхідності вживання заходів для захисту своїх прав, а також врахував принцип розумності та справедливості, та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на користь ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн, а на користь ОСОБА_1 - 2 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

С.І. Мурашко