Провадження № 2/686/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ReWaste S.G.» про визнання договору недійсним,

встановив:

16 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_4 , ТОВ «ReWaste S.G.» про визнання договору недійсним.

Позов обґрунтований тим, що 15.07.2019 року між відповідачем ОСОБА_4 та ТОВ «ReWaste S.G.» укладено договір про відступлення права вимоги № 4404-19/2, за яким відповідач ТОВ «ReWaste S.G.» відступив ОСОБА_4 право вимоги за зобов`язаннями ФОП ОСОБА_3 за контрактом № 1С від 17.05.2017 року та контрактом № 2К від 19.05.2018 року. Проте, позивач вказує, що наявне порушення процедури передачі права вимоги, яка була визначена контрактами, що призвело до порушення його прав та інтересів, а тому, наявні правові підстави для визнання договору недійсним. Так, згідно п. 10.5 контракту № 1С та контракту № 2К жодна із сторін немає права передавати свої права та обов`язки за цим Договором третій стороні без письмової згоди на те іншої сторони. При цьому, позивач зазначає, що не надавав відповідачам ніяких письмових чи усних згод на здійснення відступлення права вимоги за вказаними контрактами, а тому договір про відступлення права вимоги № 4404-19/2 підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою судді від 30 листопада 2023 року у справі відкрите провадження та призначено по справі підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05 липня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшов до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року задоволено клопотання про направлення судового доручення до Республіки Польща для повідомлення відповідача та провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 25.08.2023 року провадження у справі поновлено у зв`язку із поверненням підтвердження про вручення представнику відповідача документів.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ReWaste S.G.» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що вимоги позивача не визнає, вважає їх необґрунтованими та просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 19 травня 2017 року між ТОВ «ReWaste S.G.» та ФОП ОСОБА_3 було укладено контракт №1С, а 19 травня 2018 року контракт № 2К.

15 липня 2019 року між ТОВ «ReWaste S.G.» (кредитор) та ОСОБА_4 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №4404-19/2, згідно якого ТОВ «ReWaste S.G.» передало, а ОСОБА_4 прийняв право вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за зобов`язаннями ФОП ОСОБА_3 з виплати коштів відповідно до умов контракту № 1С від 19.05.2017 року та контракту № 2К від 19.05.2018 року.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, судом встановлено, що відповідно до п.3.2 договору про відступлення права вимоги №4404-19/2 від 15.07.2019 року - кредитор та новий кредитор зобов`язані сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором протягом 17 календарних днів з моменту підписання даного договору, шляхом поштового надсилання повідомлення про відступлення права вимоги.

Проте, п. 10.5 контракту № 1С, укладеного 19.05.2017 року, та контракту № 2К від 19.05.2018 року, передбачено, що жодна із сторін немає права передавати свої права та обов`язки за цим Договором третій стороні без письмової згоди на те іншої сторони.

Згідно з ч. 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, законодавець відокремлює надання боржником згоди на заміну кредитора у зобов`язанні та письмове повідомлення боржника про таку заміну, а відповідно і визначає різні правові наслідки недотримання вказаних вимог.

Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини першої статті 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги, оскільки у такому випадку договір про відступлення права вимоги суперечить приписам частини першої статті 516 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі N 904/11838/16.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, заборона здійснення передачі своїх прав та обов`язків за контрактами № 1С від 19.05.2017 року та № 2К від 19.05.2018 року передбачена укладеним між сторонами контрактами, а в матеріалах справи відсутні та сторонами у справі не надано доказів письмового узгодження між ТОВ «ReWaste S.G.» та ФОП ОСОБА_3 про відступлення ТОВ «ReWaste S.G.» права вимоги до ОСОБА_4 за зобов`язаннями ФОП ОСОБА_3 відповідно до контрактів № 1С та № 2К.

А тому, оспорюваний договір про відступлення права вимоги від 15 липня 2019 року № 4404-19/2 укладений між відповідачами з порушенням норм статті 516 ЦК України і тому наявні підстави для визнання його недійсним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 202, 203, 215, 509, 512, 514, 516 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір відступлення права вимоги №4404-19/2, укладеного 15 липня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ReWaste S.G.» та ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя О.М. Палінчак