ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7571/23 Справа № 209/79/22 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року по справі за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третьої особи: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про примусове виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2022 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд примусово виселити відповідачів з чотирьох-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути судові витрати.

Позов мотивовано тим, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 01.04.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 , укладено іпотечний договір №105-24- 62-8, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У порушення умов договору іпотеки, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно, в рахунок погашення боргу. Відповідно до виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Кам`янське від 03.07.2019 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк», яке згідно 18 серпня 2022 року змінило назву на АТ «"СЕНС БАНК". Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Подальша реєстрація ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються їх законні права та інтереси, як іпотекодержателя.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень та які були досліджені судом, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю доказів отримання відповідачами письмової вимоги.

В апеляційній скарзі АТ "СЕНС БАНК" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ СР «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 105/6-92-8 (а.с. 5-10), згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 222000 грн. зі сплатою 15% річних на строк до 31 березня 2018 року.

На виконання забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 01 квітня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» і відповідачем ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 105/24-62-8, відповідно до якого відповідач передала у іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2002 року, що підтверджується копією іпотечного договору (а.с. 11-13).

Відповідно до виданого 07 серпня 2019 року виконавчого листа, Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесено рішення, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 105/6-92-8 від 01 квітня 2008 року, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 214600 грн., за відсотками - 418535,24 грн., інфляційні витрати за кредитом - 32619,2 грн., інфляційні витрати за відсотками - 58889,96 грн., на користь ПАТ "Укрсоцбанк", шляхом проведення прилюдних торгів, згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (а.с. 15).

Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї (а.с. 16) у спірній квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Подальша реєстрація малолітнього відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк», що підтверджується протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року (а.с. 29-33).

Вказані обставини були встановленні рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2020 року у цивільній справі № 209/4171/19 за позовом АТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третьої особи: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про примусове виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку (а.с. 121-122).

АТ "Альфа-Банк" на адресу відповідачів направляв вимогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку, що підтверджується вимогою (а.с. 17), реєстром № 326 рекомендованих поштових відправлень від 05.11.2021 року (а.с. 18) та списком № 14525 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (а.с. 19).

Відповідно до Протоколу № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 18.08.2022 року (а.с. 211-214), було змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд обґрунтовано виходив з наступного.

Банком надавався кредит відповідачці 01 квітня 2008 року не на купівлю нерухомості, спірна квартира була придбана нею ще 30 листопада 2002 року, відповідно до договору купівлі-продажу, а малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований у спірній квартирі у відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України та ст. 160 СК України.

Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, повідомлення про виселення повинні бути не лише направлені, а й отримані відповідачем.

Позивачем суду було надано копію вимоги про усунення порушень, яка адресована відповідачам по справі, проте вказана вимога не містить обов`язкових реквізитів, таких як вихідний номер та дату документу, що передбачено ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», що позбавляє можливості суд пересвідчитись якою датою вказана вимога направлялась відповідачам у справі, а реєстр рекомендованих поштових відправлень датований 05.11.2021 року. Однак, доказів того, що ця письмова вимога була отримана відповідачами, позивачем не надано, до суду ж позовна заява була направлена 10.01.2022 року.

З`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень та які були досліджені судом, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю доказів отримання відповідачами письмової вимоги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47 Конституції України).

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Так, судом вірно встановлено, що спірна квартира позивачкою була придбана ще 30.11.2002 року.

Згідно зі ст. 109 Житлового кодексу УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК УРСР.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони дійшли згоди щодо направлення всіх повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки, а тому висновок суду першої інстанції щодо неотримання позивачами досудової вимоги є необґрунтованим, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів отримання такої вимоги відповідачами, банком ані в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, а саме те, що предмет іпотеки є єдиним місцем проживання відповідачів, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів позивач не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

Позивач ні у місцевому суді, ні в суді апеляційної інстанції не заявляв клопотання про витребування доказів щодо наявності у відповідачів у власності іншого житла.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко