У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ про відмову в видачі судового наказу /

10 листопада 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за необліковану електричну енергію.

У видачі судового наказу має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У поданій заяві заявник просив суд стягнути із боржника на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2023 по 11.10.2023 у розмірі 83 999,79 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати, згідно якої середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

При цьому, заявником до заяви про видачу судового наказу не додано довідки про середньоденну заробітну плату заявника.

Окрім цього, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пунктах 39-41 постанови від 18.03.2020 по справі №711/4010/13-ц, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

1. Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

2. Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

3. Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

4. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені також Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі №816/1640/17.

Тобто, Верховний Суд у даному випадку звертає увагу судів на необхідність дослідження питання справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця та вказує на право суду зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

При цьому, під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд позбавлений можливості дослідити питання справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця, а також приймати рішення щодо зменшення середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Виходячи з цього, в видачі судового наказу має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 164, 165, 166 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М.Букіна