справа № 757/1523/22
провадження № 22-ц/824/9230/2023
головуючий у суді І інстанції Головко Ю.Г.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 9 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовомдо АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, в якому просив зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» перерахувати належні позивачу грошові кошти 18 737,89 дол. США з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURIIIVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine); 24703,00 дол. СШАзрахунку № НОМЕР_3 вАТКБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine); 4,50 дол. США з рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль, та стягнути з відповідача судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 5 вересня 2013 року позивач зі свого карткового рахунку в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (рахунок НОМЕР_5 ) перерахував 18000 дол. США на свій депозитний рахунок № НОМЕР_1 та 30 жовтня 2013 року перерахував 24000 дол. США на свій депозитний рахунок № НОМЕР_3 .

Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунки позивача були безпідставно заблоковані відповідачем. З метою отримання належних грошових коштів та нарахованих по ним відсоткам, за зазначеними договорами, позивач звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із вимогами, зокрема, 10 січня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» отримав заяву ОСОБА_1 від 8 листопада 2021 року. У своїй заяві позивач просив банк перерахувати належні йому кошти на його рахунок, відкритий в Райффайзен Банк Аваль, проте банк вимоги заяви не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 9 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 належні йому грошові кошти 18737,89 дол. США, шляхом перерахунку з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine); 24703,00 дол. США з рахунку № НОМЕР_3 вАТКБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine); 4,50 дол. США з рахунку № НОМЕР_4 в АТКБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine).

Не погоджуючись із указаним рішенням представник АТ КБ «ПриватБанк» - Кобзар Ю.Б. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ухвалення судового рішення у цивільній справі № 757/1523/22-ц з вимогою про зобов`язання вчинити дії за договорами SAMDNWFD100 від 5 вересня 2013 року (№ рахунку: НОМЕР_1), SAMDNWFD400 від 30 жовтня 2013 року (№ рахунку: 3127), укладеними між позивачем та відповідачем та, які є предметом спору у цій справі, безпосередньо впливає на права та обов`язки іншої юридичної особи - ТОВ «ФК «ФІНІЛОН», яка є на даний час новим боржником за спірними договорами, які є предметом спору у даній справі.

Зазначає, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи та не переконався у тому чи здійснені банком перешкоди у користуванні позивачем спірним картковим рахунком № НОМЕР_4 , матеріали справи не містять будь-яких доказів, які свідчать про те, що позивач позбавлений права розпоряджатися спірним рахунком, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині.

Також зазначає, що відповідач у своєму відзиві в суді першої інстанції наголошував на тому, що саме позивач, який звернувся до суду з метою відновлення свого порушеного права, повинен довести певними доказами обставини, на які він посилається, банк жодним чином не визнавав факт внесень грошових коштів на рахунки та укладення договорів, про що зазначив у своєму відзиві, запереченнях та надавши пояснення у судових засіданнях.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував клопотання банку щодо огляду оригіналів документів, які свідчать про факт укладення спірних договорів та внесення грошових коштів на рахунки.

Вказує, що банком у суді першої інстанції було заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2,3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки між сторонами вже розглядався судовий спір з приводу рахунків № НОМЕР_1 та №3127(№ справи: 760/621/15-»), за результатами розгляду позовних вимог позивачу було відмовлено у задоволенні позову про стягнення грошових коштів, однак суд першої інстанції ухвалою від 5 липня 2022 року безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції вийшов з межі позовних вимог, адже позивач просив суд зобов`язати банк перерахувати грошові кошти однак, суд у резолютивній частині рішення стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 зазначені кошти, тобто немайновий спір перейшов у площину майнового спору, який крім того вже був розглянутий.

10 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дугінова Д.А., в якому він просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, змінивши його резолютивну частину, з урахуванням позовних вимог (змінивши «Стягнення» на «Перерахування»), в іншій частині рішення залишити без змін.

Вказує, що позивач не надав банку ніякої згоди на переведення боргу перед ним будь-кому, у тому числі ТОВ «ФК «ФІНІЛОН».

Зазначає, що у розпорядженні позивача знаходиться оригінал довідки банка №1HNVTTAS2VRBJLOA від 19 лютого 2018 pоку, яка підтверджує, що на депозитному рахунку № НОМЕР_1 обліковується 18 737, 89 дол. США, на депозитному рахунку № НОМЕР_3 обліковується 24 703, 00 дол. США та на картковому рахунку № НОМЕР_4 обліковується 4,50 дол. США. Неможливість пред`явлення депозитного договору та квитанції про внесення коштів на рахунки не спростовує факт існування договірних відносин між позивачем та банком та існування грошового зобов`язання банку перед позивачем.

Також зазначає, що у справі № 760/621/15-ц предметом спору було стягнення коштів за спірними депозитними договорами, в той час як у справі № 757/1523/22-ц предметом спору є переведення коштів з рахунків на рахунок позивача, а тому інший предмет спору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дугінов Д.А. просив апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, змінивши його резолютивну частину, з урахуванням позовних вимог (змінивши «Стягнення» на «Перерахування»), в іншій частині рішення залишити без змін.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Кобзар Ю.Б. просила скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з`явилася в судове засідання, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи клієнтом ПАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») перерахував на свій депозитний рахунок кошти, у підтвердження чого надав довідку № 1HNVTTAS2VRBJL0A від 19 лютого 2018 року, згідно якої станом на 31 січня 2018 року на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 обчислювалось 18737,89 дол. США, на рахунку № НОМЕР_3 обчислювалося 24703,00 дол. США, на рахунку № НОМЕР_6 обчислювалося 4,50 дол. США.

Згідно з інформацією про відкриті рахунки та залишки коштів від 19 лютого 2018 року, на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приват Банк» відкриті такі рахунки:

№ НОМЕР_1 , «Депозит Плюс» на 6 міс., валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 18737,89;

№ НОМЕР_3 «Депозит Плюс» на 6 міс., валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 24703,00;

№ НОМЕР_4 , Картка для виплат, валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 4,50.

17 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить на ТОВ «ФК «Фінілон» борг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Додатковою угодою від 18 листопада 2014 року до договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року сторони цього правочину погодили, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ «ФК «Фінілон» грошові кошти, розміщені кредиторами на підставі договорів у розмірі відповідно до додатку № 1.

Факт виконання АТ КБ «Приват Банк» у повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 , відповідно до договору переведення боргу від 17 листопада 2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору підтверджується довідкою головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» від 4 травня 2022 року.

Згідно із Оригіналом Витягу з електронного додатку за підписом Головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В.В. від 4 травня 2022 року, на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» перераховано ПАТ КБ «Приват Банк» кошти ОСОБА_1 з рахунків останнього:

-№ НОМЕР_1 валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів, в тому числі відсотки, які підлягають до виплати боржником - 18592,78 та 149,95, референс SAMDNWFD100;

-№ НОМЕР_3 валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів, в тому числі відсотки, які підлягають до виплати боржником - 24594, 98, та 141,92, референс SAMDNWFD 400.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач не виконав свій обов`язок з повернення коштів, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В той же час, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції в частині задоволених вимог щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 18 737,89 дол. США, шляхом перерахунку з рахунку № НОМЕР_1 та в частині стягнення 24703,00 дол. США з рахунку № НОМЕР_3 з урахуванням наступного.

До матеріалів справи була долучена копія рішення суду у справі № 760/621/15-ц.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони і треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Встановлено, що у 2016 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: Національний банк України про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь наступну заборгованість:- за рахунком № НОМЕР_1 - 35 018,36 дол. США;- за рахунком № НОМЕР_3 - 46 697,37 дол. США;- за рахунком № НОМЕР_5 - 3 477,55 дол. США.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року у справі № 760/621/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 30 січня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року у справі № 760/621/15-ц та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив із того, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення між сторонами депозитного договору (депозитних договорів) з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Однак, відмовляючи у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в частині рахунків № НОМЕР_1 та НОМЕР_7на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та розглядаючи справу № 757/1523/22, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про те, що заявлені у цій справі та у справі №760/621/15-цпідстави позову не є тотожними.

Заявлення позивачем у цій справі додаткових вимог, зокрема зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» перерахувати належні позивачу грошові кошти 4,50 дол. США з рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль не може свідчити про наявність підстав для повторного судового розгляду спору між сторонами у частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» перерахувати належні позивачу грошові кошти 18 737,89 дол. США з рахунку № НОМЕР_1 та 24703,00 дол. США з рахунку № НОМЕР_3 , який вже вирішено судом з ухваленням рішення, що набрало законної сили.

Доводи сторони позивача про те, що позов, який розглядається, відмінний від попереднього як за своїм предметом, так і за підставами є необґрунтованими, оскільки зміна формулювання вимоги про повернення грошових коштів з рахунку, чи їх стягнення не свідчать про новий предмет спору. Аналогічно зміна розміру заявлених до стягнення сум, також не свідчить про зміну предмету чи підстави позову, з урахуванням зроблених висновків у справі № 760/621/15-ц про недоведеність укладення між сторонами депозитного договору (депозитних договорів) з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції у цій справі не відокремив частину позовних вимог, які вже були предметом судового розгляду у справі № 760/621/15-ц та не забезпечив дотримання принципу правової визначеності.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 18 737,89 дол. США, шляхом перерахунку з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine) та в частині стягнення 24703,00 дол. США з рахунку № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine).

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення 4,50 дол. США з рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine) є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 будучи клієнтом ПАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») перерахував на свій депозитний рахунок кошти, що підтверджується довідкою №1HNVTTAS2VRBJL0A від 19 лютого 2018 року, згідно якої станом на 31 січня 2018 року на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_6 обчислювалося 4,50 дол. США.

Згідно з інформацією про відкриті рахунки та залишки коштів від 19 лютого 2018 року, на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приват Банк» відкритий рахунок № НОМЕР_4 , Картка для виплат, валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 4,50.

17 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить на ТОВ «ФК «Фінілон» борг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Додатковою угодою від 18 листопада 2014 року до договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року сторони цього правочину погодили, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ «ФК «Фінілон» грошові кошти, розміщені кредиторами на підставі договорів у розмірі відповідно до додатку № 1.

Факт виконання АТ КБ «Приват Банк» у повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 , відповідно до договору переведення боргу від 17 листопада 2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору підтверджується довідкою головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» від 4 травня 2022 року.

Отже, наявність на рахунку № НОМЕР_4 грошових коштів позивача у сумі 4,50 доларів США не спростовано відповідачем та підтверджено його довідкою.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ч. 1 ст. 1074 ЦК України). Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час (ч. 1 ст.1075 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт виникнення між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договірних відносин щодо банківського вкладу є правильними, висновки суду ґрунтуються на встановлених обставинах із правильним застосуванням норм права.

Як убачається із змісту апеляційної скарги відповідача, її доводи зводяться до того, що належним відповідачем у цій справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" (далі - ТОВ "ФК "Фінілон") як новий боржник за депозитним договором, який є предметом цього спору, а не АТ КБ "Приватбанк", як попередній боржник.

Проте посилання банку на існування укладеного між ним та ТОВ "ФК "Фінілон" договору про переведення боргу за депозитним договором суд визнав необґрунтованими, оскільки за відсутності згоди кредитора на переведення боргу цей правочин є нікчемним як такий, що порушує публічний порядок на підставі частин першої та другої статті 228 ЦК України, а тому саме АТ "КБ "Приватбанк", а не ТОВ "ФК "Фінілон" є належним відповідачем у цій справі.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки позивач не надавав згоди на переведення боргу від АТ "КБ "Приватбанк" до ТОВ "ФК "Фінілон" за договором депозитного вкладу відповідно до статті 520 ЦК України, договір про переведення боргу, укладений між Банком та ТОВ "ФК "Фінілон" шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку, не створює правових наслідків для позивача.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок, що саме АТ "КБ "Приватбанк", а не ТОВ "ФК "Фінілон" є належним відповідачем у цій справі.

Колегія апеляційного суду також визнала безпідставними доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки наявність таких підстав не підтверджена.

Згідно із повноваженнями, які визначені у ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Ураховуючи наведене та часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача колегія апеляційного суду дійшла висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 9 листопада 2022 року скасувати частково, закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 18 737,89 дол. США, шляхом перерахунку з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine) та в частині стягнення 24703,00 дол. США з рахунку № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine).

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 9 листопада 2022 року в частині стягнення 4,50 дол. США з рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба