Справа № 307/4922/22
Провадження № 2/307/1009/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої - судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Ключкей Б.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 26 грудня 2022 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про стягнення на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають одного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого відповідач матеріальну допомогу не надає.

Відповідач не турбується вихованням сина, не надає грошову допомогу і зовсім ним не цікавиться. Вона, позивачка, самостійно веде догляд за сином.

ОСОБА_2 працює на сезонних роботах, його заробіток не є постійним, носить мінливий характер, а тому вона просить присудити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вона, позивачка, власного житла не має, з сином проживає в будинку батьків, офіційно не працевлаштована і не має змоги працювати, оскільки веде догляд за сином.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Панфілов П.Г. подав заяву-клопотання про те, що сума аліментів 2500 грн. щомісячно для відповідача занадто велика, оскільки на даний час постійного місця роботи немає, тому просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття, а також про розгляд справи за їх відсутності.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтв про шлюб, про народження та довідки про склад сім`ї відомо, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачкою (а. с. 5, 6).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7-9)

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відтак є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2833 грн.

У той час вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 2500 грн., щомісячно є завищеними та нею не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі.

Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця АДРЕСА_1 у користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000 щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 26 грудня 2022 року і до досягнення ним повноліття.

У решті частині позову про стягнення аліментів на дитину у розмірі 500 грн. щомісячно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 2000 грн. допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1073, 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Суддя Л.Р.Сас