Справа № 495/203/23
№ провадження 2/495/106/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

"12" травня 2023 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря - Мельник Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним,

представника позивача адвоката Павленко В.С.,

представника відповідача адвоката Берлінського О.А.,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Білгород Дністровського міськрайонного суду перебуває вищевказана цивільна справа.

23 березня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, просить суд закрити провадження у справі за позовом на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні Білгород Дністровського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» недійсним.

01 червня 2021 року Великою Палатою Верхолвного Суду було розглянуто справу № 910/2388/20 в рамках якої було вирішено питання у межах якої судової юрисдикції повинні вирішуватися спори про визнання недійсним договору купівлі продажу частки у статутному капіталі товариства, укладеного між двома фізичними особами.

Спір у справі стосується правовідносин, що виникли внаслідок укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» від 09 січня 2020 року, згідно з яким позивач продав відповідачу частку в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» розміром 100%, що еквівалентно 83 640, 00 грн.

Тобто правовою підставою для виникнення спору в цій справі стало укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Полюс» від 09 січня 2020 року предметом якого є відчуження частки у статутному капіталі приватного підприємства «Полюс».

Те, що спір про недійсність договору виник між двома фізичними особами, не змінює його правової природи як спору з правочину щодо частки в статутному капіталі підприємства, розгляд якого віднесено до юрисдикції господарських судів відповідно до пункту 4 частини першої ст. 20 ГПК України.

Таким чином, спір між позивачем та відповідачем щодо визнання недійсним договору купівлі продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» від 09 січня 2020 року, згідно з яким позивач продав відповідачу частку в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» розміром 100%, що еквівалентно 83640, 00 грн належить до юрисдикції господарських суддів.

На підставі вищевикладеного, він і звернувся з вказаним клопотанням до суду.

Не погоджуючись в клопотанням представника відповідача про закриття провадження у справі, позивач надав відзив на клопотання про закриття провадження по справі, відповідно до якого вказує, що він не є суб`єкт господарювання і не споживач, у зв`язку з чим наведена правова норма у виниклому спорі до застосування не підлягає.

Фізична особа має право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства, тому вважає що його позов відповідає вимогам законодавства та підлягає розгляду в порядку цивільного законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача просив розгляд справи відкласти, у зв`язку з хворобою позивача.

Представник відповідача з вказаним не погодився, зазначаючи, що судом з цих підстав вже неодноразово відкладався розгляд справи та наполягав на розгляді його клопотання про закриття провадження у справі.

Вислухавши думку сторін по справі, з урахуванням того, що дійсно розгляд справи вже тричі відкладався, у зв`язку з хворобою позивача, наявності представника позивача, відзиву на клопотання відповідача наданого позивачем, суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності належним чином повідомленого позивача, за участю його представника.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримав з підстав викладених у клопотанні та просить суд його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні з клопотанням не погодився, зазначаючи, що сторонами у позові є фізичні особи, тому справа не підлягає розгляду у Господарському суді.

Вислухавши думку сторін по справі, вивчивши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України («ЦПК України»), учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Так, згідно з ч.1 та ч.2 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1-2 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 2) закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України («ГПК України»),

Так, за змістом п. 1 ч. 1 цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених длязабезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи- підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: (1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та (2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 стаття 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження.

Як встановлено матеріалами справи ухвалою суду від 13 січня 2023 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

З позовних вимог позивача вбачається, що спір у справі стосується правовідносин, що виникли внаслідок укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» від 09 січня 2020 року, згідно з яким позивач продав відповідачу частку в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» розміром 100%, що еквівалентно 83 640, 00 грн.

Тобто правовою підставою для виникнення спору в цій справі стало укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Полюс» від 09 січня 2020 року предметом якого є відчуження частки у статутному капіталі приватного підприємства «Полюс».

Суд погоджується з представником відповідача, що спір про недійсність договору виник між двома фізичними особами, не змінює його правової природи як спору з правочину щодо частки в статутному капіталі підприємства, розгляд якого віднесено до юрисдикції господарських судів відповідно до пункту 4 частини першої ст. 20 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.

Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені ст. 20 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Постанови Великої Палати ВС від 01 червня 2021 року, справа № 910/2388/20, суд зазначив: п. 52 «Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

53. За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

54. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюваних законом інтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

55. Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України, за змістом пункту 4 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

60. Те, що спір про недійсність договору виник між двома фізичними особами, не змінює його правової природи як спору з правочину щодо частки в статутному капіталі товариства, розгляд якого віднесено до юрисдикції господарських судів відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України.

61. Для вирішення питання щодо юрисдикції таких спорів не має значення, чи набула особа, на користь якої відчужено частку, корпоративних прав в установленому законом порядку, як про це вказано в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 352/395/19.

62. Винятком із зазначеного правила є лише спори щодо правочинів у сімейних та спадкових правовідносин, тобто спори щодо дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

63. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 352/395/19 щодо підвідомчості судам цивільної юрисдикції спору у справі про визнання недійсним договору відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Таким чином, суд вважає, що оскільки спір між позивачем та відповідачем стосується визнання недійсним договору купівлі продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» від 09 січня 2020 року, згідно з яким позивач продав відповідачу частку в статутному капіталі приватного підприємства «Полюс» розміром 100%, що відповідає 83640, 00 грн, то він належить до юрисдикції господарських суддів, а тому клопотання представника відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу його право звернення з позовом до Господарського суду Одеської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 198, 200, 206, 255, 256, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_2 право звернення з позовом до Господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 17 травня 2023 року.

Суддя: