Справа № 466/2113/23
Провадження № 2/466/1179/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи державного нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т.М. про розірвання договору довічного утримання,

у с т а н о в и в

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного 09.12.2022 р.

В обгрунтування вимог покликається на те, що він, 1940 року народження,зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 . По сусідству у квартирі АДРЕСА_2 проживає з сім`єю відповідач ОСОБА_3 . Скориставшись довірливими відносинами з позивачем, відповідач запропонував скласти на нього заповіт ,а через три роки 09 грудня 2022 року відповідач випросив у позивача свідоцтво про право власності на квартиру та на його власній автомашині завіз у Державну нотаріальну контору ,де вже був готовий документ, як пізніше зрозумів позивач це був договір довічного утримання, який позивач не читав уважно і погодився підписати, довіряючи відповідачу. Дроздяк пояснив, що якщо не укласти цей договір, то квартиру забере церква адвентистів 7-го дня, яку відвідує позивач. За умовами даного договору позивач зобов`язаний був надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення та догляд у виді забезпечення пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг ,забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами на дому та на стаціонарному лікування в лікарні незалежно від їх вартості; а також додаткове грошове забезпечення за згодою сторін визначалось в сумі 1000,00 ( одна тисяча)гривень в місяць

Після укладення договору довічного утримання відповідач одразу став ухилятись від виконання його умов. Не забезпечував щоденне триразове калорійне харчування. Оплату за комунальній послуги позивач здійснював зі своєї пенсії. Квартиру не прибирав, не купував ліки, не надавав грошового утримання, жодного одягу та взуття відповідач не купував і не пропонував.

Коли позивач почав висловлювати своє невдоволення відсутність допомоги, відповідач почав відноситись агресивно і неадекватно, обзивав лайливими словами.Відносини набрали вкрай напруженого характеру. Коли позивач заявив відповідачу,що хоче розірвати договір і запросив нотаріуса додому, відповідач відмовився його розірвати.

Тому вважає, що відповідач не виконує умови договору, а тому такий підлягає розірванню.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, покликаючись на відзив ,поданий відповідачем на даний позов. Зокрема ,пояснив, ОСОБА_4 разом із сім`єю проживає за адресою АДРЕСА_3 . , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , є одиноким , ніколи не був одруженим та не мав дітей, а також інших родичів та близьких друзів, які б ним опікувались. Зважаючи на поважний вік позивача, його одинокість та повагу до нього, ОСОБА_2 на неодноразові прохання ОСОБА_1 викликали останньому швидку медичну допомогу та допомагали йому . У 2019-20 рр році позивач кілька разів перебував на стаціонарному лікувані , під час якого сім`я позивача ним опікувалась, несла витрати на лікарства. Після цього допомога позивачу боку відповідача збільшилась: купляли продукти харчування , готували їжу, купували необхідні ліки, допомагали на належному рівні підтримувати як особисту гігієну позивача так і порядок в його квартирі. Відносини зі ОСОБА_1 були дуже приязні, майже родинні. ОСОБА_1 сам ініціював укладення договору довічного утримання ,який було укладено за його проханням 09.12.2022р. у П`ятій Львівській нотаріальній конторі, державний нотаріус Кірілова Т.М.

На виконання всіх умов договору відповідач та його родина надавали ОСОБА_1 необхідну допомогу та доглядали його, придбавали для нього лікарські засоби та одяг в період з 2018 по 2023 роки. Посилання позивача, про те, що відповідач не виконує обов`язки,покладені на нього договором довічного утримання, зокрема, жодного

догляду за відчуджувачем не здійснює, не допомагає по господарству та у

вирішенні побутових проблем, не виконує його розпоряджень, на думку відповідача , є неправдивими, зумовленими впливом на позивача з боку третіх осіб, зокрема членів церкви, яку позивач відвідує. На даний час позивач ОСОБА_1 проживає не у своїй квартирі АДРЕСА_1 , а з громадянкою ОСОБА_5 . Тому, відповідач не має можливості здійснювати догляд та турбуватись за позивача. Оскільки позивач не має бажання продовжувати здійснення догляду за ним з боку відповідача, останній розцінює таку поведінку як відмову від допомоги. Тому проти розірвання договору саме з цих підстав не заперечує.

Третя особа державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т.М. у своєму відзиві на позов позовні вимоги заперечила, посилаючись на те, що укладення договору довічного утримання було волевиявленням позивача, він при укладенні договору погоджувався на його умови . Договір відповідає вимогам чинного законодавства.

Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків та вивчивши письмові докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що Державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. посвідчено договір довічного утримання ,укладений мід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким, позивач передає у власність відповідача належну йому на праві власності квартиру , а відповідач в свою чергу зобов`язується довічно утримувати позивача, надавати йому допомогу, в тому числі в побуті, медичну , грошову тощо.

Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що добре знайомі з ОСОБА_1 , часто навідувались до нього в гості , він їм розповідав, що відмовився від послуг соціальної служби і уклав договір про довічне утримання з сусідом ОСОБА_2 . Однак ,останній не виконував свої обов`язки, не забезпечував йому харчування, у квартирі ОСОБА_1 було неприбрано, одяг не прався, відповідач не мав часу навіть покупати відповідача, хоча у цьому, зважаючи на його вік та стан, була велика потреба. Комунальні послуги за квартиру ОСОБА_1 платив зі своєї пенсії. Тобто, на їх переконання, ОСОБА_2 не виконував покладені на нього договором обов`язки.

Правовідносини що виникли між сторонами регулюються Главою 57 Цивільного Кодексу України - Довічне утримання (догляд).

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно вимог ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа.

Згідно вимог ст.748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Згідно вимог ст. 755 ЦК України , договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На думку суду, доказів, які б категорично вказували на умисне невиконання відповідачем умов оскаржуваного договору чи ухилення від його виконання , не надано.

Але, існуюча психологічна несумісність учасників договору, їх різне бачення змісту умов договору та можливостей їх дотримання, небажання позивача приймати допомогу відповідача у тому вигляді, в якому він її надає, є суттєвою підставою у даному випадку для розірвання такого договору.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, йа що вона розраховувала при укладенні договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

На думку суду , доказів , які б категорично вказували на умисне невиконання відповідачем умов оскаржуваного договору чи ухилення від його виконання , не надано.

Але, існуюча психологічна несумісність учасників договору, їх різне бачення змісту умов договору та можливостей їх дотримання, небажання позивача приймати допомогу відповідача у тому вигляді, в якому він її надає, є суттєвою підставою у даному випадку для розірвання такого договору. Суд при цьому надає перевагу волевиявленню особи, що ініціювала укладення договору- позивача, і яка не отримувала очікуваної форми дотримання умов договору та не бажає в подальшому отримувати послуги на виконання договору від відповідача. Примус на виконання такого договору у даному випадку суд вважає недопустимим.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82 , 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 748-755 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської нотаріальної контори Кіріловою Т.М., зареєстрований в реєстрі за №3-919 від 09.12.2022 року.

Рішення може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.догляду за відчуджувачем не здійснює, не допомагає по господарству та уТретя особа державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т.М. у своєму відзиві на позов позовні вимоги заперечила, посилаючись на те, що укладення договору довічного утримання було волевиявленням позивача, він при укладенні договору погоджувався на його умови . Договір відповідає вимогам чинного законодавства.

Суддя Г. Б. Білінська