Справа № 401/324/23 ;
Провадження № 2-о/401/16/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд кіровоградської області, в складі:

головуючий суддя: Макарова Ю.І.,

присяжні: Даценко Ю.В.,

Кісільова Н.М.,

секретар Горбатюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Світловодський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про оголошення фізичної особи померлим, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2023 року заявник звернувся до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 , 1960 року народження, померлим.

Заява обгрунтована тим, що заявник та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року, який було розірвано у 1995 року. Після розірвання шлюбу, тобто з 1995 року ОСОБА_2 виїхав з міста Світловодська в невідомому напрямку, зв`язок з того часу з ним втрачено. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 03 листопада 2009 року ОСОБА_2 , 1960 року народження, визнано безвісно відсутнім з 10 липня 1995 року. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 07 травня 2013 року ОСОБА_2 визнано втратившим право користування квартирою АДРЕСА_1 . Оголошення померлим ОСОБА_2 заявнику необхідне для оформлення спадкових прав на належну йому частину квартири. У зв`язку з чим, заявник змушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Світловодський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про оголошення фізичної особи померлим.

В судове засідання заявник не зявивлася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовольнити.

Представник заінтересевоної особи Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подав письмову заяву про проведення розгляду справи за його відстуності, заперечень щодо задоволення заяви не має.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено розгляд справ про визнання особи померлою в окремому провадженні.

Судом встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 03 листопада 2009 року ОСОБА_2 , 1960 року народження визнано безвісно відсутнім з 10 липня 1995 року. (а.с. 5)

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 07 травня 2013 року ОСОБА_2 , 1960 року народження визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . (а.с. 6)

Шлюб між ОСОБА_2 та заявником розірвано 10 липня 1995 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с. 7)

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданного Світловодською міською радою народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . (а.с. 4).

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином, юридичним наслідком оголошення особи померлою є відкриття спадщини і вжиття заходів опіки над спадковим майном, що надає можливість захисту та реалізації заявником своїх прав.

Ч.1 ст. 307 ЦПК України передбачено, що суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

У порядку ч.1 ст. 307 ЦПК України (підготовки справи до розгляду) судом вжиті заходи щодо встановлення осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запиту відповідних організацій за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

Заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість в зміні правового статусу особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріальнно-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Наведені заявником обставини та мета, якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою такого матеріально-правового зв`язку.

Окрім того, в даному випадку існують і перешкоди у реалізації заявником прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку він просить оголосити померлою.

Приймаючи до уваги викладене, встановивши, що ОСОБА_2 відсутній в місці його постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше трьох років, а саме з липня 1995 року, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 208, 209, 246-249, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Світловодський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про оголошення фізичної особи померлим - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , 1960 року народження, померлим.

Днем смерті ОСОБА_2 , 1960 року народження, що проживав за адресою: АДРЕСА_2 , вважати день набрання законної сили цим рішенням суду про оголошення його померлим.

У порядку ч.2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Головуючий суддя Ю.І. Макарова

Присяжні: Ю.В. Даценко

Н.М. Кісільова

"15" травня 2023 р.