СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2269/22
Провадження № 2/306/131/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Галаса Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ООП Свалявської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.12.2015 року. В шлюбі в них народився чин - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що протягом тривалого часу відносини між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що на даний момент син перебуває на повному його утриманні, мама дитини не займається вихованням сина та не бере участі в його утриманні. Тому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка щодо задоволення позову не заперечила. Представник ООП Свалявської міської ради вирішення даного питання залишила на розсуд суду (а.с. 21, 36, 39).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.12.2015 року між сторонами, 18.12.2015 року, зареєстровано шлюб, актовий запис № 107 від 18.12.2015 року (а.с. 7).

У шлюбі вних народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 18 від 04.09.2017 року .проведений Виконавчим комітетом Голубинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04.09.2017 року) (а.с. 8).

Відповідно до довідки Свалявського закладу дошкільної освіти № 2 від 01.11.2022 року за № 11, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відвідує даний заклад (а.с. 10).

Згідно довідки № 266 ОСОБА_1 , має на утриманні дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Як убачається з довідки Полянської сільської ради № 677 від 21.10.2022 року, в будинку за адресою АДРЕСА_1 , окрім сторін, зареєстрований й малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Відповідно до висновку ООП Свалявської міської ради від 16.03.2023 року № 02-14/1000 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таке є доцільним (а.с. 37).

Приписами ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України зазначені підстави позбавлення батьківських прав.

Пунктом 2 вищезгаданої норми Закону визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

За правовим змістом згаданої норми Закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки, а саме особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вищевказане узгоджується з висновком, викладеним у Постанові КЦС ВС від 23.11.2023 року (справа № 592/17972/19).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Зважаючи на встановлені обставини за відсутності фактів злісного нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо її малолітнього сина та відсутності вини у її діях, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 18, 76, 81, 133, 134, 141, 200, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, ЗУ "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дитини, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ООП Свалявської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15 травня 2023 року о 11 год 45 хв.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець