Справа № 462/3602/23
УХВАЛА

16 травня 2023 року Суддя Залізничного районного суду м.Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

15 травня 2023 рокудо Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дітей.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з ч.8 ст.165 ЦПК України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а боржник ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

На підтвердження фактичного проживання заявника за адресою: АДРЕСА_2 , останньою долучено акт від 05 травня 2023 року.

Отже, зареєстроване місце проживання чи перебування стягувача (заявника) і боржника не знаходиться у Залізничному районі м.Львова.

Слід звернути увагу на те, що сам по собі факт проживання особи не є таким, що надає їй права пред`явлення позову за місцем свого фактичного проживання, оскільки цивільний процесуальний закон імперативно визначає можливість пред`явлення такого позову саме за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або відповідача.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що місце перебування це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги . Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Отже, на території України обов`язковій реєстрації підлягає, як місце проживання, так і місце перебування фізичної особи.

Виходячи зі змісту заяви про видачу судового наказу місце проживання (перебування) заявника за адресою: АДРЕСА_2 , не здійснювалася, до реєстру територіальної громади інформація про місце проживання (перебування) ОСОБА_1 за вказаною адресою не внесена.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що дана справа не підсудна Залізничному районному суду м.Львова, оскільки і заявник і боржник не зареєстровані за адресою, яка належить до територіальної юрисдикції Залізничного районного суду м.Львова, а заявник зареєстрована за адресою, яка належить до територіальної юрисдикції Турківського районного суду Львівської області, а тому матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів слід передати на розгляд до Турківського районного суду Львівської області.

Керуючись ст.ст. 27, 31-32, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дітей передати за підсудністю на розгляд Турківського районного суду Львівської області, що знаходиться за адресою: 82500, Львівська область, м.Турка, вул.Молодіжна, 23.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя:

Оригінал ухвали.