Провадження № 2-п/357/48/23
У Х В А Л А

21 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення від 09.02.2022, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

06.11.2023 представник заявника, адвокат Калінін Сергій Костянтинович, звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», в якій просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2022 року по справі №357/11376/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, та поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву обґрунтовує тим, що 09.02.2022 судом ухвалено заочне рішення по справі №357/11376/21, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 07.04.2010 року у розмірі 13034,63 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Відповідач вважає, що заочне рішення суду є незаконним і необґрунтованим та таким, що прийняте за її відсутності та без врахування її доводів та заперечень. Зазначена обставина не дозволила їй реалізувати свої процесуальні права, а також порушила принцип змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. По-перше, заявник вважає, що причина її неявки в судове засідання є поважною, оскільки вона не мала жодного уявлення про дану цивільну справу і про зміст ухваленого судового рішення. По пошті копія ухвали про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін від 21.10.2021 разом з копією позову з додатками, копія ухвали про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 13.12.2021, судові повістки на 26.01.2022, 09.02.2022 та копія заочного рішення від 09.02.2022 на адресу відповідача не надходили, відповідачкою не отримані. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відповідно до ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідач не міг з`явитись у судове засідання з поважної причини, а саме у зв`язку з тим, що судову повістку вона не отримувала завчасно, тобто не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, що безумовно є поважною причиною неявки у судові засідання, оскільки дати призначення судового засідання їй не було відомо.По-друге, відповідач, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, не мала змоги подавати свої доводи та заперечення, тим самим не дозволила реалізувати свої процесуальні права, щодо надання доказів та дачі пояснень в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи 07.04.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 відбулось підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Анкета-заява містить анкетні дані відповідача, а також підтвердження про те, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між нею та банком договір надання банківських послуг, що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді та зобов`язалася їх виконувати. Але, в підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами була ознайомлена та дала згоду відповідач, а також відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої кредитної картки. Доданий банком до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем, як позичальником, не підписаний, а отже і немає достатніх підстав вважати, що відповідач, підписуючи документ під назвою Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.04.2010 розумів саме надані суду стороною позивача Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився та погодився саме із цими Умовами, а також, що вказані Умови на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили саме ті умови, дійсність яких стверджується позивачем. Таким чином, твердження позивача, які ґрунтується на змісті наданих ним і не підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, можуть сприйматись лише як припущення, на яких у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватись судове рішення. Наведені абзацом вище висновки, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц, а також із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25 вересня 2019 року у справі №704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №322/1220/16, від 07 серпня 2019 року по справі №182/1806/17, від 27 серпня 2020 року по справі №188/1815/17. Також, банком додано до позовної заяви копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачкою 07 квітня 2010 року, відповідно до умов якої сторонами були визначені умови надання кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем, в односторонньому порядку, було збільшено розмір погодженої сторонами річної відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме з 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів у році (30,00% на рік) до 2,9% на місяць (34,80% на рік), з 2,9% на місяць (34,80% на рік) до 3,6% на місяць (43,20% на рік), з 3,6% на місяць (43,20% на рік) до 3,5% на місяць (42,00% на рік) та з 3,5% на місяць (42,00% на рік) до 3,4% на місяць (40,80% на рік). Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до правової позиції у справі № 6-82цс16, висловленої у постанові Верховного суду України від 30 листопада 2016 року, звертається увага на те, що вирішуючи питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користуванням кредиту, суд відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не врахував, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем у письмовій формі умов договору щодо процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), 3,4% на місяць (40,80% на рік), 3,5% на місяць (42,00% на рік) та 3,6% на місяць (43,20% на рік). Щодо пред`явленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом, то за твердженням позивача, відповідно до виявленого бажання, відповідачу відкрито один рахунок з встановленим кредитним лімітом у вигляді поновлювальної кредитної лінії на якому обліковується вся заборгованість. Відповідач останній раз використовувала кредитні кошти 25 жовтня 2020 року шляхом переказу зі своєї карти, а саме транзакція на суму 114,25 грн. в т. ч. 5 грн. - сума комісії, але в цей же день, перед цією транзакцією, відповідач і поповнювала картку на суму 506,21 грн. та в подальшому були лише нарахування по процентам, щомісячній комісії за обслуговування «членський внесок» у розмірі 20 грн., яку банк списував і додавав до тіла кредиту. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості, який складається з трьох частин, а саме: за період з 07 квітня 2010 року по 31 травня 2015 року включно, за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2019 року включно та за період з 01 липня 2019 року по 16 серпня 2021 року включно. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2019 року включно та за період з 01 липня 2019 року по 16 серпня 2021 року включно, позивачем, щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року і до 01 листопада 2020 року, погашалися (списувалися) відсотки за рахунок кредиту і додавалися до тіла кредиту на загальну суму 15 965,06 грн. Такий порядок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами між сторонами, в письмовій формі, не погоджувався, а односторонні дії позивача щодо погашення (списання) відсотків за рахунок кредиту і додавання до тіла кредиту не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів. Отже, враховуючи різницю між сумою погашених (списаних) відсотків за рахунок кредиту та доданих до тіла кредиту на загальну суму 15965,06 грн. і пред`явленою до стягнення заборгованістю за тілом кредиту у розмірі 10541,69 грн., слід дійти висновку, що станом на 0.11.2020 заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) відсутня. Щодо пред`явленої до стягнення заборгованості за простроченими відсотками. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення договірні відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 3,4% на місяць (40,80% на рік), а саме за період з 01 листопада 2020 року по 31 травня 2021 року включно, оскільки до 01.11.2020 позивач погашав (списував) відсотки за рахунок кредиту і додавав до тіла кредиту, після 31.05.2021 взагалі припинив нараховувати відсотки, у загальному розмірі 2 492,94 грн. Однак, як зазначалось вище, станом на 01 листопада 2020 року, заборгованості по фактично отриманій відповідачкою сумі кредитних коштів була відсутня, а позивачем не доведено наявності заборгованості за наданим кредитом, то і нараховувати відсотки, в заявлений до стягнення період, у позивача не було підстав. Таким чином, судом прийнято рішення не на підставі наявних матеріалів і доказів, що призвело до неповного з`ясування обставин у справі та прийняття рішення, яке не ґрунтується на вимогах Закону. Враховуючи вимоги ст. 284, 288 ЦПК України, заявник просить суд прийняти до уваги викладені обставини, а мотиви викладені в цій заяві такими, що мають значення для правильного вирішення суті спору.

09.11.2023 судом поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до провадження заяву, про перегляд заочного рішення від 09.02.2022 та призначено розгляд заяви на 21.11.2023 о 12 год. 00 хв.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Також, відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, оглянувши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №357/11376/21, при вирішенні заяви про перегляд заочного рішення виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2021 судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 13.12.2021 судом постановлено ухвалу, про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.02.2022 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2010 у розмірі 13034,63 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. визначено, що суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Отже, з наведеного вбачається, що лише за наявності двох умов можливе скасування заочного рішення.

Так, з матеріалів справи (а.с. 74) вбачається, що згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка повідомлялася про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та про судове засідання на 26.01.2022, шляхом направлення судових документів за вказаною адресою її реєстрації місця проживання (а.с. 78, 80), які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України № 127/2871/16-ц від 20.06.2018, зазначено, що повернута судова повістка з причини - «закінчення терміну зберігання», що не свідчить про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, не є належними способами повідомлення позивача про розгляд справи, який в такому випадку відкладається.

Також, у Постанові Верховного Суду від 26.11.2020 №522/106/15-ц зроблено правовий висновок, що судові повістки про розгляд справи, призначений судом, ні позивач, ні її представник не отримували, що підтверджується поверненими до суду апеляційної інстанції повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання», а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод».

Крім того, рішення суду від 09.02.2022 не було вручену відповідачу особисто, адже було залишено працівниками пошти в а/с - 06.04.2022 (а.с.90-91).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зазначені обставини є поважними причинами неявки відповідачки в судове засідання, призначене на 26.01.2022 та 09.02.2022, а тому відповідачка не була повідомлена про розгляд справи та не мала можливості подати до суду відзив на позовну заяву разом із запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими вона не погоджується із посиланням на відповідні докази.

Суд приймає до уваги міркування представника відповідача, викладені у заяві щодо доводів позивача та доданих до позову доказів, оскільки вони мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, виходячи з принципів цивільного судочинства, оцінивши повідомлені заявником обставини та враховуючи, що доводи, на які посилається відповідачка, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 287-288, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву, про перегляд заочного рішення від 09.02.2022, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.

Скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 09.02.2022, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 18 грудня 2023 року о 11 год. 30 хв.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov.ua/sud1003/.

Ухвала оскарженню окремо від рішення не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. В. Бондаренко