Постанова

Іменем України

10 травня 2023 року

м. Київ

справа № 389/3664/21

провадження № 61-10476св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року, ухвалене у складі судді Савельєвої О. В., та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Чельник О. І., Черненка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) про скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що позивач проходив службу в Збройних Силах України, та був звільнений з військової служби наказом першого заступника Міністра оборони України від 17 грудня 2004 року № 25-ПМ із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 30 грудня 2004 року № 298 його виключено зі списків особового складу частини із залишенням у гарнізонній черзі для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

На квартирному обліку він перебував з 03 квітня 2003 року, вислуга років у Збройних Силах України складає 23 роки 1 місяць.

Рішенням житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , оформленим протоколом від 16 липня 2021 року № 12, його зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. На підставі цього рішення командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ від 19 липня 2021 року № 1247, яким його зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Рішення житлової комісії прийняте з посиланням на його забезпеченість житловою площею за нормою згідно з розділом 1 пункту 3 постанови Виконкому обласної Ради народних депутатів і Президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року № 626, а також відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року № 370/2/5240, в якому зазначено, що особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов.

При цьому посилання на будь-які норми чинного законодавства, які б мотивували прийняття такого рішення житлової комісії, відсутні.

Аналогічний за змістом є і оскаржуваний наказ, в якому, зокрема є посилання на виконання вимог наказу Міністерства Оборони України від 16 липня 2021 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».

Вважав, що оскаржувані рішення житлової комісії та наказ винесені без жодних правових підстав, оскільки посилання на норми чинного законодавства та мотивування відсутні, окрім посилання на вищезазначений лист-роз`яснення, який не може бути підставою для прийняття такого рішення.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 16 липня 2021 року № 12, в частині зняття старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи, з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень;

- скасувати пункт наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19 липня 2021 року № 1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » в частині зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступним складом сім`ї дві особи, а саме: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення змін в списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та в списки обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень;

- зобов`язати поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі складом сім`ї дві особи: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03 квітня 2003 року, на квартирному обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 31 грудня 2004 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 16 липня 2021 року № 12, у частині зняття старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи, з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Скасовано пункт 15 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19 липня 2021 року № 1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » у частині зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , з наступним складом сім`ї дві особи, а саме: донька ОСОБА_2 , та внесення змін у списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та в списки обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи: донька ОСОБА_2 , на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03 квітня 2003 року, на квартирному обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 31 грудня 2004 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач на момент звільнення зі служби мав вислугу на військовій службі більше 20 років, постійним житлом не забезпечувався, перебував на обліку для поліпшення житлових умов у ВЧ НОМЕР_1 , а тому підстави, визначені законом для зняття з обліку позивача, який потребує поліпшення житлових умов, не настали.

Суд першої інстанції вказував на те, що лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року № 370/2/5240 не є нормативно-правовим актом, обставини, викладені у цьому листі, які стали підставою для видання оскаржуваних рішення та наказу, суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ЖК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також іншим нормативно-правовим актам, виданим на виконання цих норм Закону, тому вказані у цьому листі роз`яснення не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

При цьому апеляційний суд зазначив, що зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 16 липня 2021 року без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має більше 20 років вислуги, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата права на житло є найбільш крайньою формою втручання (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року) та не переслідує законної мети, а відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивача відповідно до чинного законодавства України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У жовтні 2022 року ВЧ НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , не врахували, що позивач забезпечувався житлом для постійного користування, тому рішення житлової комісії, що оформлене протоколом від 16 липня 2021 року № 12 щодо зняття позивача з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, відповідає вимогам закону. Позивач забезпечувався житловою площею для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України, яка відповідає як санітарно-технічним нормам так і нормам визначеними у постанові Виконкому обласної ради народних депутатів та Президії обласної ради від 29 грудня 1984 року № 626, що встановлює розмір мінімальної житлової площі на одну особу під час забезпечення такою.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року справу передано судді-доповідачеві Мартєву С. Ю., судді, які входять до складу колегії: Фаловська І. М., Сердюк В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 24 березня 2023 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартєва С. Ю., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2023 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 проходив військову службу з 01 грудня 1978 року до 24 травня 1980 року, та з 24 листопада 1983 року до 31 грудня 2004 року.

Наказом першого заступника Міністра оборони України від 17 грудня 2004 року № 25-ПМ старший прапорщик ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за пунктом 63, підпункт «б» (за віком) із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Вислуга років (календарна) у Збройних Силах України на час звільнення складала 23 роки 1 місяць.

Наказом т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 від 30 грудня 2004 року № 298 ОСОБА_1 виключено з 31 грудня 2004 року зі списків особового складу частини із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Відповідно до витягу з протоколу спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВЧ НОМЕР_1 від 03 квітня 2003 року № 3 ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи поставлено на квартирний облік.

Згідно з витягом з протоколу житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 31 грудня 2004 року № 7 ОСОБА_1 взято на облік осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Відповідно до рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 31 серпня 2017 року, яке оформлене протоколом № 13 (пункт 3), внесено зміни до облікової справи позивача з трьох осіб на дві особи у зв`язку зі смертю дружини.

ОСОБА_1 з 01 листопада 1996 року по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок, у квартирі якого мешкає ОСОБА_1 , знаходиться на території ВЧ НОМЕР_1 . Квартира є відомчим житлом Міністерства оборони України, ізольована, складається з трьох кімнат, загальною/житловою площею 65,85 кв. м/44,19 кв. м, розташована на другому поверсі двоповерхового будинку, який належить КЕВ м. Кропивницький. Рахунок відкритий на ім`я позивача, благоустрій будинку - водопровід, каналізація, центральне опалення, ванна, газ. Технічний стан будинку та характеристика приміщення задовільні.

Рішенням житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 16 липня 2021 року, яке оформлене протоколом № 12 (пункт 20), позивача зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 пункту 3 постанови Виконкому обласної Ради народних депутатів і Президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року № 626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року № 370/2/5240.

На підставі цього рішення житлової комісії командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ від 19 липня 2021 року № 1247 (пункт 15), яким у зв`язку із забезпеченням ОСОБА_1 житловою площею за нормою згідно з розділом 1 пункту 3 постанови Виконкому обласної Ради народних депутатів і Президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року № 626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року № 370/2/5240, ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

За період військової служби та після звільнення з неї ОСОБА_1 постійним житлом не забезпечувався, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення не виплачувалась.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо виключення його та членів його сім`ї з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, скасування пункту наказу командира ВЧ НОМЕР_1 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » в частині зняття його та членів його сім`ї з черги обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, та зобов`язання поновити його зі складом сім`ї на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03 квітня 2003 року, на квартирному обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 31 грудня 2004 року.

Підставою для звернення з цим позовом стало те, що, як стверджує позивач, житлова комісія відповідача протиправно виключила його та членів його сім`ї з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380).

Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини) (пункт 1 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями).

Відповідно до пункту 7 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями у силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є військова служба.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Соціальна гарантія, якої, як вважав позивач, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу. Інакше кажучи, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.

Тому цей спір військовослужбовця щодо реалізації цього права слід розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців).

Ураховуючи викладене, суди у порушення вищевказаних положень закону не звернули уваги на те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачем військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) та постановах Верховного Суду: від 14 липня 2022 року у справі № 359/10656/18 (провадження № 61-11574св20), від 14 вересня 2022 року у справі № 331/3641/21 (провадження № 61-5521св21), від 09 листопада 2022 року у справі № 336/4583/21 (провадження № 61-7337св22), від 14 грудня 2022 року у справі № 389/3690/21 (провадження № 61-9563св22), від 15 березня 2023 року у справі № 636/3368/21 (провадження № 61-437св23).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, Верховний Суд дійшов висновку про те, що цей спір щодо реалізації ОСОБА_1 як військовослужбовцем права на соціальну гарантію, яке, на його думку, порушено відповідачем, має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій вищезазначеного не врахували та дійшли помилкового висновку про можливість його розгляду у порядку цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України.

Закінчивши касаційний розгляд і закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд касаційної інстанції має роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України дійшов висновку про закриття провадження у справі, то відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, зокрема порядок його повернення, визначені Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI).

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 грудня 2022 року у справі № 345/1537/21 (провадження № 14-41цс22).

Оскільки Верховний Суд закрив провадження у справі, сплачений ВЧ НОМЕР_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 112,00 грн, що підтверджується квитанцією від 25 жовтня 2022 року № 39, має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку закрити.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати, сплачені Військовою частиною НОМЕР_1 за подання касаційної скарги у розмірі 1 112,00 грн (одна тисяча сто дванадцять гривень 00 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення ОСОБА_1 може звернутися до Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець