ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7708/23 Справа № 201/2448/22 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2010» про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Агротрейд-2010» про визнання правочину недійсним, за яким просив суд визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір позики від 15 серпня 2016 року в частині виникнення прав та обов`язків позичальника, визнавши дійсним позичальником за вищевказаним договором ТОВ «Агротрейд-2010».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року провадження по справі закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що ураховуючи набрання у цивільній справі № 194/939/20 законної сили рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року, між сторонами у даній справі не залишилося жодних неврегульованих питань у спірних правовідносинах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний договір позики не є неукладеним, не визнаний недійсним в судовому порядку, то на даний момент відсутні правові підстави стверджувати про відсутність предмету спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Так, закриваючи провадження у справі, районний суд виходив з наступного.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року встановлено, що 15 серпня 2016 року між ОСОБА_2 , як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір позики (займу), за яким відповідач ОСОБА_1 отримав у позику від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 33 000 доларів США, зобов`язавшись повернути суму боргу до 15 серпня 2017 року, про що того ж самого дня, у безпосередній присутності свідка ОСОБА_3 , власноручно склав відповідну розписку. Однак, у зазначений строк відповідач не повернув суму боргу за розпискою, став уникати зустрічей з позивачем та ухилятися від телефонних переговорів, і категорично відмовився виконувати боргові зобов`язання.

Cуд встановив, що заявлені позовні вимоги та зазначені стороною позивача обставини об`єктивно підтверджуються власноручною борговою розпискою відповідача ОСОБА_1 , якою він зобов`язався повернути суму отриманих ним у борг грошових коштів в розмірі 33 000 доларів США у строк до 15 серпня 2017 року; показаннями свідка ОСОБА_3 , у присутності якої відповідач ОСОБА_1 отримав позичені ним у позивача ОСОБА_2 грошові кошти у вказаному розмірі та видав позивачеві власноручно складену ним боргову розписку; а також письмовими вимогами на адресу відповідача про необхідність погашення суми боргу.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року завершено апеляційний розгляд цивільної справи № 194/939/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних збитків. Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних збитків в розмірі 6 930, 00 доларів США, та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення нарахувань у зв`язку з інфляцією. Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору змінено з 10510, 00 грн. на 6 263, 96 грн. В іншій частині рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року залишено без змін.

З 21 лютого 2023 року є чинними зміни, внесені у рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року за наслідками апеляційного перегляду.

Судом апеляційної інстанції, у тому числі залучивши третю особу - ТОВ «Агротрейд-2010» до участі у справі № 194/939/20 ухвалою від 17 січня 2023 року (https://revestr.court.гоу. ua/Review/108509751), встановлено, що вказана юридична особа за умовами договору позики від 15 серпня 2016 року від позикодавця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 33 000 доларів США не отримувала, позичені грошові кошти в інтересах ТОВ «Агротрейд-2010» не використовувалися, а позичальником за умовами договору позики виступав саме ОСОБА_1 як фізична особа.

Як встановлено у справі № 194/939/20, наявністю печатки товариства на борговій розписці не спростовано її змісту та не доведено, що кошти за вказаною розпискою одержані ТОВ «Агротрейд-2010»; а наявністю на розписці підпису ОСОБА_4 , який перебував на посаді директора товариства та мав вільний доступ до вказаної печатки, також не доведено, що позичальником у правовідносинах позики із ОСОБА_2 було ТОВ «Агротрейд-2010».

Тому вищевказані обставини, встановлені рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року по цивільній справі № 194/939/20, що набрали законної сили, виходячи з вимог ст. 82 ч. 4 ЦПК України, у першу чергу, є такими, що не підлягають доказуванню при розгляді даної справі, у якій беруть участь ті самі, що й по іншій справі, особи, та щодо яких ці обставини встановлено.

Крім того, водночас постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року, прийнятій у справі № 194/939/20, зокрема додатково прямо встановлено, конкретизовано та остаточно визначено ті питання, що стосуються дійсності правочину позики між позикодавцем ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_1 від 15 серпня 2016 року у контексті твердження останнього про участь у спірних правовідносинах у якості позичальника ТОВ «Агротрейд-2010».

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що станом на час розгляду даної судової справи між сторонами не залишилося неврегульованих питань, адже відповідні обставини - встановлено, а усі пов`язані з ними спірні питання - вирішено у цивільній справі № 194/939/20, у тому числі під час її апеляційного розгляду.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «Спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушення, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Проте, суд першої інстанції встановивши, що станом на час розгляду даної судової справи між сторонами не залишилося неврегульованих питань, адже відповідні обставини - встановлено, а усі пов`язані з ними спірні питання - вирішено у цивільній справі № 194/939/20, прийшов помилкового висновку про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки спірний договір позики не є неукладеним, не був визнаний судом недійсним, а тому відсутні підстави вважати, що в даній справі відсутній предмет позову.

У зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі через відсутність спору не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року про закриття провадження скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко