Справа № 128/1049/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21.11.2023 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Фольварковій Н.О.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про визнання права власності, як за членом колгоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2023 адвокат Галіцина В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 в с. Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння АДРЕСА_1 частина якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що зберіглося в натурі станом на 15.04.1991, згідно погосподарських книг Лука-Мелешківської сільради. Однак, свідоцтво № НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок було видано 31 серпня 1987 року Парпуровецькою сільською радою на підставі рішення Вінницької районної ради від 23 травня 1987 року за № 167 про те, що житловий будинок АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору головою якого є гр. ОСОБА_2 , у зв`язку із чим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі.

Вказує, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , інші спадкоємці першої черги за законом після смерті останньої відсутні.

Зазначає, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 позивач прийняв, так як на протязі шести місяців з моменту смерті матері вступив в управління та володіння спадковим майном, постійно проживав в спадковому будинку і був у ньому зареєстрований та проживає в будинку по теперішній час.

Вказує, що згідно погосподарських книг Лука-Мелешківської сільради станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_2 було двоє осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; перша дружина позивача ОСОБА_3 прибула в будинок лише 17.08.1992 і вибула з нього 13.04.1994, про що є безпосередня відмітка в самій погосподарській книзі. Син позивача - ОСОБА_4 народився вже ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , своєю працею та коштами не набули майно колгоспного двору і не були його членами з 1989 року по 15.04.1991, а стали проживати в будинку вже в 1992 році і тому не набули і не мають право на майно двору. Отже з 1989 року по 1991 року постійними членами двору були лише ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_2 , відповідно вони і набули право власності на майно двору.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як за членом колгоспного двору, а також право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на 1/2 частину, а загалом на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , що згідно відомостей технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_5 від 08.02.2023 складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; сараю під літерою «Б»; убиральні під літерою «В»; літньої кухні, сараю під літерою «Г»; гаражу під літерою «Ж»; погребу під літерою «п/Д»; криниці 1/2 № 1.

21.11.2023 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Галіцина В.В. не з`явилися, попередньо, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання також не з`явився, попередньо на електронну адресу суду надійшла заява начальника юридичного відділу Лука-Мелешківської сільської ради Бондара Вадима, в якій останній просить здійснити розгляд даної справи без участі представника відповідача, при вирішенні вищевказаної справи, покладається на розсуд суду.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши докази в справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 53 роки померла ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04.09.1991 Парпуровецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, актовий запис №25 (а.с.5).

ОСОБА_2 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка №04-10/42, видана 09.02.2023 ЦНАП Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.17).

Після її смерті відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , що належав померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 31.08.1987, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №167 від 23.05.1987, згідно якого вищевказане домоволодіння належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с.11).

З листа в.о. начальника КП «ВООБТІ», убачається, що станом на 11.02.2008 (дата інвентаризації інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна по селу Майдан Чапельський, Вінницького району, Вінницької області) інвентаризаційна справа за адресою: АДРЕСА_2 КП «ВООБТІ» не формувалася. Однак, в реєстровій книзі № 1, по селу Майдан Чапельський, Вінницького району, на сторінці 81, наявний запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , як головою колгоспного двору, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок від 31.08.1987 року. Реєстрація права власності, - 31.08.1987 року, за реєстровим № 72, про що свідчить копія сторінки №81 вищевказаної реєстрової книги.

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , загальна площа будинку становить 48,0 кв.м., житлова (основна) площа 27,1 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 20,9 кв.м., паспорт виготовлено станом на 08.02.2023 (а.с.12-16).

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , був її син ОСОБА_1 , який прийняв після смерті матері спадщину належним чином, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується виписками погосподарських книг та копією аркушу №11 паспорту позивача, згідно якого ОСОБА_1 з 26.08.1989 зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7,19-30).

Той факт, що ОСОБА_2 була рідною матір`ю ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 05.07.1969 Парпуровецькою сільською радою Вінницького району, актовий запис №9,, в якому матір`ю зазначено ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори на ухвалу суду від 23.03.2023, спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася (а.с.42).

Відповідно до погосподарських книг на домоволодіння АДРЕСА_2 убачається, що станом на 1991-1995 роки , крім голови колгоспного двору ОСОБА_2 , іншим членом господарства значаться: ОСОБА_1 син голови колгоспного двору, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син позивача та ОСОБА_3 дружина позивача (а.с.19-30).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що згідно наданого документу, що посвідчує право власності, зробити висновки про те, яка саме частка у праві власності на житловий будинок належить спадкодавцю, - неможливо, оскільки вказаний будинок належить колгоспному двору, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №233/02-31 від 01.03.2023 (а.с.31).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, з матеріалів справи судом установлено, що спадкове домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до категорії колгоспних дворів; ОСОБА_2 (мати позивача) за життя мала право на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння, як голова колгоспного двору; позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини у домоволодінні за вищевказаною адресою, проте позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 в поза судовому порядку , про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №233/02-31 від 01.03.2023 Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.31).

Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він не суперечить законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України, а також не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , як члена колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги , протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Олена САЄНКО