15.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/2317/23
Єдиний унікальний номер 205/2317/23
Провадження № 2др/205/13/23
УХВАЛА

15 травня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № Д080621-01 від 08 червня 2021 року у розмірі 156 728 грн. 10 коп., штраф за період з 09 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 33 189 грн. 48 коп., три відсотки річних за період з 09 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 193 грн. 22 коп., а також судовий збір у розмірі 1 520 грн. 88 коп., а всього 191 631 грн. 68 коп.

01 травня 2023 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою поновлення строку для на подання заяви про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, яка надійшла до суду 02 травня 2023 року. У своїй заяві просили суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

У відповідності до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію.

Представник позивача зазначає, що про наявність судового рішення від 22 березня 2023 року їй стало відомо лише 07 квітня 2023 року, тому просила поновити строк на подачу заяву про стягнення судових витрат.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи та заявою про ухвалення додаткового рішення в зазначеній частині, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року позовні вимоги було задоволено. Також судом було вирішено питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, і стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 520 грн. 88 коп.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

У позовній заяві, поданій ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заявлено про стягнення з відповідача на свою користь судових витрат, а саме: витрат на сплату судового збору у розмірі 1 520 грн. 88 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. До матеріалів позову ним було долучено квитанцію про сплату судового збору (а.с. 1), інших доказів про понесення ним витрат на сплату професійної правничою допомоги до матеріалів справи не надано, відповідної заяви зроблено не було. При цьому, про час і дату розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, про що свідчить заява його представника від 22 березня 2023 року, направлена до суду через систему «Електронний суд» про розгляд справи без її участі (а.с. 21).

Таким чином, судом було враховано та надано оцінку доказам, та відповідно до мотивувальної частини судового рішення від 22 березня 2023 року, питання про відшкодування судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., вирішено та у їх задоволенні відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тому суд приходить до висновку, що судом при ухваленні рішення від 22 березня 2023 року вирішено питання про розподіл судових витрат, які складаються і витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, а тому підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

За таких обставин, заява представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, задоволенню не підлягає, а заявникові в ухваленні додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 260, п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на подання заяви про стягнення судових витрат та доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

В ухваленні додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: