ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 715/2841/21

провадження № 61-7047св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа- ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права спільної сумісної власності на майно набуте в шлюбі.

Позов мотивований тим, що з 04 вересня 2004 року по 22 квітня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

На неприватизованій земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 самочинно побудував житловий будинок, в якому проживали позивач з дружиною та їхні діти.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 75 від 20 квітня 2021 року загальна кошторисна вартість будівельних робіт та будівельних матеріалів, оздоблення, обладнання, виробів та конструктивних елементів, що були використані в процесі здійснення будівництва житлового будинку, гаража, альтанки та огорожі в домоволодінні по АДРЕСА_1 склала 3 269 540,24 грн, з яких 2 416 064,29 грн вартість будівельних матеріалів.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на будівельні матеріали, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будівельні матеріали, використані при будівництві споруд за адресою АДРЕСА_1 , а саме: азбестовий картон товщиною 2 мм - 0,000578 т; бітумна черепиця - 349,3355 м кв.; деталі покрівель - 243,992 м; бітуми нафтові ізоляційні - 0,03288 т; болти - 0,018724 т; папір обгортковий - 0,00193 т; віск-12,4742 л; дюбелі з каліброваною головкою - 0,011188 т; дюбелі поліетиленові - 7384 шт.; цвяхи будівельні - 0,12895 т; гіпсові в`яжучі Г-3 - 0,10959 т; вапно будівельне - 0,02427 т; плитки керамічні 135,1885 м кв.; плитки фасадні - 29,593 м кв.; плити деревостружкові - 303,77 м кв.; листи гіпсокартонні - 117,6735 м кв.; поковки з квадратних заготовок - 0,17476 т; катанка гарячекатана діам. 6,3-6,5 мм; дріт сталевий - 0,032465 т; пластина гумова рулонна - 0,3014 кг; пергамент покрівельний П-350 187,383 м кв.; стінка дротяна - 51,1137м кв.; швелери № 40 - 0,000489 т; портландцемент марки 400 - 0,02672 т; цемент гіпсоглиноземистий - 0,0008 т; шурупи - 0,010749 т; електроди марки Э42 - 0,01068 т; смола - 0,006564 т; папір шліфувальний - 3,17375 м кв.; шпалери звичайної якості - 91,678 м кв.; плінтуси для підлоги з пластику - 79,689 м; плитки плінтусні - 116,7782 м; плитки керамічні для підлог - 160,14 м кв.; прокладки гумові - 0,117 кг; перила декоративні металеві - 27,19 м п; толь з крупнозернистою посипкою - 130,70 м кв.; сталь листова гарячекатана - 0,59696 т; неоцинкований профнастил - 0,45 т; гвинти самонарізні - 0,0001164 т; цвяхи 1,5x22 мм - 1,5448 кг; прокат із сталі Cm3cn- 0,0318 т; цвяхи, закріпки металеві - 2,6853 кг; тканина мішкова - 13,072 кв.м; шпаклівка клейова - 0,0539254 т; бруски обрізні - 1,069464 м куб; бруски обрізні 216,272 м; дошки обрізні - 6,3466 м куб.; альтанка дерев`яна - 1 шт.; окремі конструктивні елементи - 0,0926 т; блоки віконні металопластикові - 36,37 м кв.; блоки дверні металопластикові - 4,73 м кв.; профілі металеві оцинковані - 64,44 шт; пластикова вагонка - 81,102 м кв.; багети піностірольні - 162,02 м; гіпсові елементи - 173,3 м; труба водостічна ПХВ - 73,06 м; жолоб водостічний підвісний ПХВ - 38,2 м; душова кабіна - 1 шт.; ПХВ плівка для натяжних стель - 21,66 м кв.; капелюхи огорож бетонні - 10 шт.; блоки дверні внутрішні з МДФ - 29,67 м кв.; дошки для покриття підлог - 0,2226 м куб.; обшивка вагонка - 3,8707 м куб.; щити опалубки - 64,1087 м кв.; елементи із профільної сталі - 0,737 т; арматура-сітки клас А1 - 3,233556 т; біде із змішувачем - 2 комплекти; болти з гайками -0,00217 т; ванни акрилові кутові - 1 комплект; котли опалювальні - 1 шт.; радіатори біметалеві опалювальні - 96 шт.; умивальники - 2 комплекти; унітази напівфарфорові - 2 шт.; фланці плоскі - 2,5 шт.; вузли укрупнені монтажні - 24,95 м; глина звичайна -0,1656 м куб.; проводи силові мідні - 656,934 м; нагрівальний мат - 131,8 м кв.; розетки подвійні - 33,33 шт.; вимикачі - 15,15 шт.; камінь бутовий - 18,3964 м куб.; плити накривні з мармуру - 21,01 м кв.; плити підвіконні з мармуру - 6,56 м кв.; пісок природній - 7,6068 м куб.; цегла керамічна - 5658 шт.; камінь керамічний - 47954 шт.; цегла лицьова повнотіла - 1700,84 шт.; суміші бетонні готові - 136,6789 м куб.; розчин готовий кладочний - 65,441 м куб.; коробка універсальна - 48,48 шт.; труби напірні з поліетилену 16 мм - 962 м; труби напірні з поліетилену 20 мм - 33,263 м; труби напірні з поліетилену 32 мм - 37,758 м; муфти, кутники, перехід, трійник - 533,67 шт.; світильники для галогенових ламп - 156 шт.; плити теплоізоляційні з пінопласту- 134,436 м кв.; плити пінополістирольні - 412,1565 м кв.; штукатурка «Каріод» - 1373,855 кг; бойлер 140 л - 1 шт.; кронштейни для радіаторів - 8,062 комплект; згони -44,03 шт.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

судом встановлено, що ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 купував будівельні матеріали та брав участь у будівництві спірного житлового будинку. Сторони не заперечують той факт, що спірний житловий будинок було зведено на місці старого будинковолодіння, що належало ОСОБА_6 , під час перебування сторін у шлюбі;

суд відхилив показання третьої особи ОСОБА_3 та пояснення представника відповідача про те, що будівництво житлового будинку за власні кошти здійснювала ОСОБА_6 , оскільки з 2000 по 2011 роки вона отримала пенсію на загальну суму 55 323,13 грн, а вартість будівництва житлового будинку та господарських споруд склала 3 269 540,24 грн. Безпідставним є посилання представника відповідача та свідка ОСОБА_7 , який є батьком ОСОБА_8 , а тому безпосередньо зацікавлений в результатах розгляду справи, в частині того, що спірне майно було придбане покійною ОСОБА_6 за рахунок коштів, отриманих нею від утримання підсобного господарства;

в ході розгляду справи по суті встановлено, що спірний житловий будинок та господарські споруди побудовані без відповідного проекту та дозволу на початок виконання будівельних робіт, а тому є самочинним будівництвом;

об`єкт самочинного будівництва за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, а тому особа, яка вважає, що є власником таких будівельних матеріалів, вправі звернутися до суду за захистом свого порушеного права, яке не визнається або оспорюється іншими особами;

самочинно побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , набуто сторонами в період шлюбу, вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задоволено.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права спільної сумісної власності на будівельні матеріали, відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

за відсутності будь-яких спростувань з боку позивача щодо переходу прав на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , будинок, в якому здійснено самочинне будівництво, не належить жодному з подружжя ОСОБА_10 , на що суд першої інстанції уваги не звернув;

обґрунтуванням вимог у цій справі, з яким позивач звернувся до колишньої дружини, є набуття під час шлюбу у спільну сумісну власність будівельних матеріалів та робіт по їх використанню у самочинно спорудженому житловому будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , та з урахуванням усталеної судової практики щодо поділу майна, використаного у самочинному будівництві, вимоги про їх поділ, усвідомлюючи, що такі затрати трансформувалися у нерухоме майно без можливості їх виділу, за правилами Сімейного кодексу України як набуте подружжям майно у спільну сумісну власність. Проте, як вбачається з матеріалів справи, самочинне будівництво з використанням заявлених будівельних матеріалів здійснено в межах існуючого господарського двору на земельній ділянці, що не перебувала в користуванні жодного з подружжя, на вказаній земельній ділянці перебували об`єкти нерухомого майна, що належали ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке, в подальшому успадкувала ОСОБА_11 ;

отже, обґрунтування позову не містять наведення фактичних обставин справи, що виникли, а будь-яких доказів, що господарство, в якому здійснено самовільне будівництво, і заявлений обсяг будівельних матеріалів з вартістю будівельних робіт належало або належить ОСОБА_2 матеріали справи не містять;

суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що будівельні матеріали, використані в будівництві самочинно збудованого будинку, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки визнання зазначеного майна спільним сумісним майном подружжя за правилами Сімейного кодексу України є як неналежним способом захисту порушеного права, так і вплине на права власника господарського двору по АДРЕСА_1 , тому правових підстав для визнання такого майна спільним майном подружжя не вбачалось;

належним способом захисту порушеного права буде звернення до суду до належного відповідача з позовом про відшкодування витрат на будівництво (у випадку належної доведеності обставин таких витрат), вкладених у його нерухоме майно, та поділ таких (стягнення половини їх у грошовому виразі) після їх визначення між колишнім подружжям за правилами Сімейного кодексу України (за наявності спору).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_4 , у якій просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції встановлено, що позивач за час перебування у шлюбі купував будівельні матеріали та брав участь у будівництві спірного житлового будинку. Сторони не заперечують той факт, що спірний житловий будинок було зведено на місці старого будинковолодіння, що належало ОСОБА_6 , за період часу, коли позивач та відповідач перебували у шлюбі;

суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 352/90/16-ц, від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19, від 06 травня 2020 року у справі № 722/823/17-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16, від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, від 25 березня 2020 року у справі № 715/1347/14-ц та у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15;

предметом спору у даній справі є будівельні матеріали. Право на сукупність будівельних матеріалів не може бути обмежене в судовому захисті;

посилання суду апеляційної інстанції на копію технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 97/20) на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на висновок № 75 судової будівельно-технічної експертизи від 20 квітня 2021 року судового експерта Юзвенко Р. В., як на підставу твердження, що визнані судом першої інстанції будівельні матеріали є житловим будинком, суперечать нормам матеріального права та судовій практиці, що склалась;

є помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо успадкування ОСОБА_3 , матір`ю відповідача, прав на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , оскільки, спадкова маса спадкодавця ОСОБА_6 , а саме житловий будинок, що належав останній, знесено, що підтверджується актом про знесення об`єкта нерухомого майна № 63 від 18 травня 2020 року, який наявний у матеріалах справи. Будівельні матеріали, що є предметом спору, за визначенням не є житловим будинком;

сам по собі факт наявності на подвір`ї, де мешкала за життя ОСОБА_6 будівельних матеріалів, не свідчить, що вона їх придбала, адже, з 2014 року з нею проживали позивач та відповідач;

також необґрунтованим є твердження суду апеляційної інстанції, що будівельні матеріали із земельною ділянкою не перебували у користуванні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адже факт проживання за вказаною адресою подружжя з 2004 року, а з моменту народження дітей - разом з дітьми, ніким не заперечувався, сторонами у справі визнаний, показаннями свідків підтверджений, а відтак, не потребує доказуванню.

Позиція інших учасників справи

У червні 2023 року ОСОБА_8 подала відзив на касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_9 , у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзив мотивований тим, що:

спірний будинок було збудовано ще за життя бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , будівельні матеріали були куплені бабусею за її кошти за виключенням тих, які зазначені у відзиві, та не на місці старого, а поруч з існуючим будинком, дану обставину не заперечував позивач ОСОБА_1 , а навпаки підтвердив будучи допитаним в якості свідка. Старий будинок було знесено вже після смерті ОСОБА_6 ;

житловий будинок належав бабусі ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 травня 2001 року, та яка 24 травня 2006 року склала заповіт на ім`я матері відповідача ОСОБА_3 на все своє майно;

земельна ділянка, на якій було здійснено будівництво будинку, була в користуванні сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , тобто покійних дідуся і бабусі, на підставі рішення № 1 від 10 лютого 1994 року, що підтверджується довідкою Глибоцькою селищною радою № 45 від 23 грудня 2021 року, та на земельній ділянці є досі спадкове майно, оскільки колодязь існує і досі;

самочинно збудований будинок АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , що існує у вигляді будівельних матеріалів, за виключенням тих, які були придбані позивачем і відповідачем на здійснення оздоблюваних робіт, сантехніки, є спадковим майном ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 ;

в постанові апеляційного суду немає жодного посилання на те, що будівельні матеріали є житловим будинком;

ОСОБА_3 мала бути відповідачем у справі, а не третьою особою;

у вказаній справі відсутні передбачені статтею 62 СК України підстави виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке використане в процесі самочинного будівництва (реконструкції) в господарському дворі, який не належить жодному з подружжя;

надані позивачем товарні чеки, якщо вважати їх належними доказами, свідчать про купівлю меблів, сантехніки, керамічної плитки, тобто саме ті будівельні матеріали, про які відповідачка не заперечує, що є спільним майном подружжя, зазначаючи про це у відзиві на позовну заяву, а також не заперечувала й ОСОБА_3 , яка зазначила, що сторони в шлюбі в будинку здійснили лише остаточні оздоблювані роботи, купили частково сантехніку, меблі та предмети декору;

суд першої інстанції при ухваленні рішення вийшов за межі позовних вимог та задовольнив фактично позовні вимоги, які не ставилися позивачем. Так, позивач просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на будівельні матеріли, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (зазначено перелік будівельних матеріалів)». А суд визнав право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будівельні матеріали, використані при будівництві споруд за адресою АДРЕСА_1 (зазначено перелік будівельних матеріалів);

у касаційній скарзі не зазначено підстав касаційного оскарження.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Чернівецького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, відкрито касаційне провадження у справі № 715/2841/21, витребувано справу з суду першої інстанції.

У червні 2023 року матеріали цивільної справи № 715/2841/21 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2023 року справу № 715/2841/21 призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 23 травня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 352/90/16-ц, від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19, від 06 травня 2020 року у справі № 722/823/17-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16, від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, від 25 березня 2020 року у справі № 715/1347/14-ц та у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).

Фактичні обставини

Суди встановили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 04 вересня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 року

Згідно з довідкою Опришенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 152 від 28 квітня 2020 року ОСОБА_6 проживала в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 належало право власності на житловий будинок, земельна ділянка не була приватизована. ОСОБА_6 померла у 2011 році. На даній земельній ділянці самочинно побудований житловий будинок без правовстановлюючих документів, який не зданий в експлуатацію, в якому проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 травня 2001 року ОСОБА_6 набула у власність після смерті ОСОБА_12 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у інвентаризаційна справа № 97/20, на даній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. «А2» загальною площею 292,9 кв. м, житловою площею 105,0 кв. м, рік побудови 2016; підвал літ «АПд», рік побудови 2016; прибудова літ. «А1», рік побудови 2016; мансарда літ. «АМс», рік побудови 2016; ганок літ. «а», рік побудови 2016; балкон літ. «а1», рік побудови 2016; гараж літ. «Б», рік побудови 2016; альтанка літ. «В», рік побудови 2017; колодязь № 1, рік побудови 2016; ворота № 2, рік побудови 2008; огорожа № 3, рік побудови 2008; огорожа № 4, рік побудови 2016; вигрібна яма №5, рік побудови 2016. Вказане майно є самочинно побудованим.

Згідно висновку № 75 судової будівельно-технічної експертизи від 20 квітня 2021 року судового експерта Юзвенко Р.В. кошторисна вартість будівельних робіт і будівельних матеріалів, оздоблення, обладнання, виробів та конструктивних елементів, що були використані в процесі здійснення будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , складає 3 269 540,24 грн, а вартість самих будівельних матеріалів складає 2 416 064,29 грн.

Згідно акту відновлення і погодження меж землекористування в натурі від 15 квітня 2011 року вбачається, що проведено встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 на території Опришенської сільської ради, межі в натурі проходять по існуючих межах, ніяких претензій при встановленні меж землекористування не заявлено.

Згідно з листом Глибоцької селищної ради № 45 від 23 грудня 2021 року житловий будинок, який належав ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,08 га згідно запису в погосподарській книзі № 8, особовий рахунок НОМЕР_1 . Сім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_6 користувалися вищевказаною земельною ділянкою на підставі рішення № 1 від 10 лютого 1994 року Дубівської сільської ради.

За життя ОСОБА_6 24 травня 2006 року склала заповіт на все своє майно та заповіла його ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Актом про знесення об`єкта нерухомого майна №63 від 18 травня 2020 року підтверджується факт знесення нерухомого майна, що належало ОСОБА_6 згідно правовстановлюючих документів.

Відповідно до інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_6 від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, ОСОБА_6 за період з 01 січня 2000 року по 31 травня 2011 року отримала пенсію на загальну суму 55 323,13 грн.

Товарний чек № 001050 від 02 вересня 2014 року на суму 10 542,00 грн, товарний чек № 000443 від 17 січня 2015 року на суму 15 900,00 грн, товарний чек № 000286 від 30 червня 2014 року на суму 34 800,00 грн, надані позивачем, підтверджують факт придбання ним будівельних матеріалів. При цьому замовлення покупця № 6983 від 30 серпня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 є неналежним доказом та, як встановлено в судовому засіданні і визнавалось сторонами, не стосується спірного майна.

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містить і норма частини третьої статті 368 ЦК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2023 року у справа № 753/1631/20 (провадження № 61-772св23), зазначено, що:

«…до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22)».

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначено, що:

«…не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року №6-388цс15, від 27 травня 2015 року №6-159цс15».

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, що переглядається,

в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що під час шлюбу з відповідачем на земельній ділянці по АДРЕСА_1 позивач та відповідач самочинно побудували спірний житловий будинок, в якому вони разом з дітьми проживали. Згідно з технічним паспортом рік побудови - 2016-2018 роки. Оскільки будинок побудований самочинно, не введений в експлуатацію, просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на будівельні матеріали;

суди встановили, що відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у інвентаризаційна справа № 97/20, на даній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. «А2» загальною площею 292,9 кв. м, житловою площею 105,0 кв. м, рік побудови 2016; підвал літ «АПд», рік побудови 2016; прибудова літ. «А1», рік побудови 2016; мансарда літ. «АМс», рік побудови 2016; ганок літ. «а», рік побудови 2016; балкон літ. «а1», рік побудови 2016; гараж літ. «Б», рік побудови 2016; альтанка літ. «В», рік побудови 2017; колодязь №1, рік побудови 2016; ворота № 2, рік побудови 2008; огорожа № 3, рік побудови 2008; огорожа № 4, рік побудови 2016; вигрібна яма №5, рік побудови 2016. Вказане майно є самочинно побудованим;

згідно висновку № 75 судової будівельно-технічної експертизи від 20 квітня 2021 року судового експерта Юзвенко Р. В. кошторисна вартість будівельних робіт і будівельних матеріалів, оздоблення, обладнання, виробів та конструктивних елементів, що були використані в процесі здійснення будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , складає 3 269 540,24 грн, а вартість самих будівельних матеріалів складає 2 416 064,29 грн;

судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 купував будівельні матеріали та брав участь у будівництві спірного житлового будинку;

з урахуванням викладеного, суд першої інстанції зробив вірний висновок про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будівельні матеріали, натомість суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Таким чином, постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного провадження та необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2023 року у справа № 753/1631/20 (провадження № 61-772св23), дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , задовольнити.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року скасувати.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2022 рокузалишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Чернівецького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

А. Ю. Зайцев

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук