1Справа № 335/7736/22 2/335/444/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Погосян М.А., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Литвиненко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, при проведенні підготовчого судового засідання, питання про затвердження судом мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району м. Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якій просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 05.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.12.2022 позивачем усунуто недоліки позовної заяви шляхом подання оновленої позовної заяви.

Ухвалою судді від 14.12.2022, прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у справі та витребувано у органу опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району м. Запоріжжя висновок щодо розв`язання спору та про визначення місця проживання дитини, відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.03.2023 до суду надійшла спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди, в якій сторони у справі просили суд постановити ухвалу про затвердження мирової угоди та закрити провадження у справі на підставі ч. 5 ст. 255 ЦПК України.

До вказаної заяви про затвердження мирової угоди додано і мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.03.2023.

За змістом вказаної мирової угоди, сторони у справі домовились про графік проживання сина 5 днів на тиждень із батьком та два дні на тиждень із матір`ю, до досягнення ним повноліття, про порядок та місця проводження часу із дитиною, про порядок виїзду дитини за кордон, про наслідки порушення або невиконання пунктів мирової угоди щодо графіку проживання сина та щодо виїзду дитини за кордон, про порядок спілкування сина із батьками телефонним зв`язком, за допомогою відеозв`язку та соціальних мереж, про дії батьків при ознаках захворювання дитини, про порядок розвитку дитини, щодо утримання сина і його забезпечення, тощо.

У судовому засіданні відповідач та її представник, позивач та його представник підтримали умови укладеної угоди та просили її затвердити.

Дослідивши матеріали справи та мирову угоду, заслухавши сторін у справі та їх представників, суд дійшов висновку, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити, виходячи з наступного.

Як передбачено ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Предметом позову у цій справі є визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із позивачем у справі ОСОБА_1 .

Між сторонами у справі фактично мировою угодою урегульовані питання, які виходять за межі предмета судового розгляду.

Фактично у мировій угоді сторони погодили умови щодо участі батьків у вихованні їх сина, а не питання щодо визначення місця його проживання. При цьому, висновок органу опіки та піклування з приводу розв`язання спору щодо участі батьків у вихованні дитини судом не витребовувався і не надавався, оскільки це не було предметом заявлених позовних вимог.

Крім того, умовами мирової угоди визначено і питання щодо утримання дитини батьками у той час, коли вона буде проживати з кожним із батьків окремо. Разом із тим, суду не надано доказів того, що батько дитини та його мати окремо зможуть забезпечувати належне утримання свого сина. Зокрема, як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з його батьком, відповідач ОСОБА_2 зазначала, що вона ніде не працює, проживає разом зі своїми батьками, які її утримують, а відтак, враховуючи те, що відповідач особистих доходів не має та сама перебуває на утриманні своїх батьків, у суду виникають сумніви щодо її можливості забезпечувати свою дитину та утримувати її у ті дні, коли ОСОБА_3 буде проживати разом із своєю матір`ю, що може призвести до порушення прав малолітньої дитини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначила, що утримувати її сина у ті дні, коли він буде проживати разом із нею згідно з умовами мирової угоди, будуть її батька. Вказані обставини свідчать про те, що умови вказаної мирової угоди, у разі її затвердження судом, можуть порушити права та обов`язки третіх осіб, а саме батьків відповідача ОСОБА_2 .

До того ж, як убачається з умов мирової угоди сторони погодили графік проживання свого сина до досягнення ним повноліття, що суперечить вимогам СК України.

Так, згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2 ст.160 СК України).

Частиною 3 ст. 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, після досягнення дитиною десяти років батьки не можуть за спільною згодою визначати місце проживання дитини без згоди останньої, а після досягнення дитиною 14 років місце її проживання визначається нею самостійно.

За умовами мирової угоди сторони домовились про місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним 14-річного віку, що прямо суперечить вищенаведеній нормі.

Зважаючи на положення ст. 160 СК України, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, зважаючи на предмет спору, який впливає на права дитини, суд доходить до висновку, що умови мирової угоди можуть призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів дитини в частині визначення місця її проживання до досягнення вісімнадцятирічного віку.

З огляду на викладені обставини, суд не вбачає підстав для затвердження мирової угоди судом.

Керуючись ст. ст. 04_1618.html?pravo=1#7738" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">49, 207, 259-261 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району м. Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з батьком, яка укладена 24.03.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15.05.2023.

Повний текст ухвали складено 15 травня 2023 року.

Суддя: К.В. Гашук