СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/95/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., без участі сторін, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяна І.О., -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, в якій просить:

- поновити строк на оскарження дій (бездіяльності) старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І.О. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та прийняти скаргу до розгляду;

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І.О. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- визнати протиправними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6877,73 грн. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а також постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1;

- зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяну І.О. здійснити дії щодо з`ясування повноти виконання боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 зобов`язання з виплати аліментів, за результатами яких: здійснити вірний розрахунок виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, та здійснити вірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, про що постановити постанови;

- витребувати у Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на його користь грошові кошти у загальній сумі 75 655,09 грн. або здійснити інший спосіб захисту його законних прав та інтересів, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист його порушених прав, свобод та інтересів;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року у справі № 759/20089/14-ц (провадження № 2/759/1286/15), яке набрало законної сили 23.01.2015 року, задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 25.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з нього на користь держави судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Реквізити для перерахування коштів у рахунок сплати аліментів у судовому рішенні не вказано.

25.05.2015 року на підставі виконавчого листа № 2/759/1285, виданого Святошинським районний судом м. Києва 30.03.2015 року, відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 25.11.2014 року, і до досягнення дитиною.

24.10.2022 року його донька, ОСОБА_3 , досягла повноліття.

09.02.2023 року АТ «Укрсиббанк» прийнято до виконання платіж, призначення якого примусове списання коштів на підставі ст. 1071 ЦК України, ст. ст. 5, 11, 21, 52, 53, 55, 65 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 124 Конституції України при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/759/1286 від 30.03.2015 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

27.02.2023 року відбулось списання коштів у сумі 75 655,09 грн. з його рахунку на підставі платіжної інструкції № НОМЕР_1 від 08.02.2023 року.

27.02.2023 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 877,73 грн. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

28.02.2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що діями державного виконавця порушено його права, оскільки як вбачається з постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, рішення суду виконано, його донька досягла повноліття, борг відсутній.

Однак, з копій матеріалів виконавчого провадження вбачається винесення 09.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області Киричук В.В. постанови про звернення стягнення на мою заробітну плату у ТОВ «Сандора», в якому він працював у 2015 році.

З листа ТОВ «Сандора» від 13.08.2020 року, копія якого міститься у матеріалах виконавчого провадження, вбачається, що ТОВ повернуто постанову ВП НОМЕР_1 від 09.10.2015 року про звернення стягнення на його доходи аліментів у зв`язку із його звільненням з ТОВ на підставі наказу № 283-у від 02.04.2020 року. При цьому в листі зазначено, що аліменти на день звільнення утримано в повному обсязі, заборгованості немає.

02.09.2020 року головним державним виконавцем Вітовського районного відділу Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юхимцем А.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Виконавче провадження як вбачається прийнято до супроводу державним виконавцем Очеретяною І.О.

В матеріалах виконавчого провадження містяться докази перерахування коштів, що надійшли в рахунок сплати ним аліментів на користь ОСОБА_2 до 01.09.2020 року, за результатами здійсненого контролю Вітовським районним відділом Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (копії додаються ). Відповідно до розрахунку заборгованості по несплаті аліментів державного виконавця ОСОБА_4 моя заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2020 року складала 13 521,40 грн. за серпень 2020 року.

Вказує, що після звільнення з ТОВ «Сандора» від працював, і з табличної довідки, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, вбачається, що державний виконавець Очеретяна І.О. володіла інформацією про його працевлаштування у 2 кварталі 2021 року, у 3 кварталі 2021 року, з 3 кварталу 2021 року в ТОВ «Мінеральні води України», проте жодних дій щодо примусового звернення стягнення на отримані мною доходи при офіційному моєму працевлаштуванні не вчиняла. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які запити до місць його працевлаштування, як відсутні і постанови про звернення стягнення на його заробітну плату у місцях працевлаштування, так само як і докази направлення будь-якої кореспонденції з питань виконання ним зобов`язань за судовим рішенням.

При цьому зауважує те, що у означені періоди він сплачував аліменти. Так, ним на користь ОСОБА_3 протягом 2020-2023 років сплачено аліменти на суму 79 885,63 грн.: у жовтні 2020 року - 4 920,00 грн., у листопаді 2020 року - 1 200,00 грн., у грудні 1 200,00 грн., у січні 2021 року - 1 200,00 грн., у лютому 2021 року - 1 500,00 грн., у березні 2021 року - 1 500,00 грн., у квітні 2021 року - 1 500,00 грн., у травні 2021 року - 1 500,00 грн., у червні 2021 року - 2 000,00 грн., у липні 2021 року - 1 800,00 грн., у серпні 2021 року - 5 085,00 грн., у вересні 2021 року - 2 040,00 грн., у жовтні 2021 року - 3 045,00 грн., у листопаді 2021 року - 2 622, 02 грн., у грудні 2021 року - 2 241,01 грн., у січні 2022 року - 2 713,60 грн., у лютому 2022 року - 2 010,05 грн., березні 2021 року - 1 000,00 грн., у квітні 2022 року - 1 500,00 грн., у травні 2022 року - 3 316,57 грн., у червні 2022 року - 1 809,07 грн., у липні 2022 року - 3 164,59 грн., у серпні 2022 року - 2 792,56 грн., у вересні 2022 року - 2 964,84 грн., у жовтні 2022 року - 4 120,00 грн., у листопаді 2022 року- 301,51 грн., у грудні 2022 року - 5 125,65 грн., у січні 2023 року - 2 491,47 грн., у лютому 2023 року - 2 390,58 грн., у березні 2023 року - 1 031,53 грн. При цьому вказує, що сплачує аліменти і після закінчення виконавчого провадження, добровільно, враховуючи потреби дитини.

Однак, державним виконавцем Очеретяною О.І. не проводилась обов`язкова перевірка сплати ним як боржником у виконавчому провадження аліментів на користь ОСОБА_2 , розрахунком державний виконавець Очеретяна І.О. вирахувала з нього заборгованість за виконавчим документом № 757/54546/19 від 05.08.2021 Печерським районним судом м. Києва, яка станом на 24.10.2022 року складає 68 777,36 грн.

Отже, вважає, що обрахунок заборгованості було проведено без врахування всіх здійснених ним платежів, без дотриманням вимог СК України та Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 року, за своєю формою розрахунок заборгованості не відповідає формі, встановленій Інструкцією з організації примусового виконання рішень, тому змушений звернутись д суду із вказаною скаргою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд (а.с. 242-243).

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.

Ч. 2 ст. 450 ЦПК України встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих матеріалів цієї справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів скарги, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року у справі № 759/20089/14-ц (провадження № 2/759/1286/15), яке набрало законної сили 23.01.2015 року, задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 25.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з нього на користь держави судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

25.05.2015 року на підставі виконавчого листа № 2/759/1285, виданого Святошинським районний судом м. Києва 30.03.2015 року, відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 25.11.2014 року, і до досягнення дитиною.

Постановою головного державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Юхимець А.В. на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» ВП № НОМЕР_1 передано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

24.10.2022 року його донька, ОСОБА_3 , досягла повноліття.

09.02.2023 року АТ «Укрсиббанк» прийнято до виконання платіж, призначення якого примусове списання коштів на підставі ст. 1071 ЦК України, ст. ст. 5, 11, 21, 52, 53, 55, 65 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 124 Конституції України при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/759/1286 від 30.03.2015 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

27.02.2023 року відбулось списання коштів у сумі 75 655,09 грн. з рахунку ОСОБА_1 на підставі платіжної інструкції № НОМЕР_1 від 08.02.2023 року.

27.02.2023 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 877,73 грн. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

28.02.2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія (судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових-осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 цього Закону).

Відповідно до частини 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 447 ЦПК України та стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, що відповідає поданий скарзі та свідчить про належність скаржника.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 здійснений розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого заборгованість по аліментам станом на 24.10.2022 року складає 68 777,36 грн. (а.с. 23). Наданий ОСОБА_1 розрахунок нечитабельний.

З матеріалів скарги, частина яких також є нечитабельною, не вбачається, що боржник ОСОБА_1 звертався до виконавчої служби з заявами про приєднання до матеріалів виконавчого провадження чеків та платіжних інструкцій на підтвердження сплати аліментів.

Матеріали справи також не містять інформації, що боржник звертався з будь-якими заявами до виконавчої служби щодо здійснення перерахунку заборгованості аліментів у зв`язку із неправильним (не врахуванням чеків або інших підтверджуючих документів) обчисленням заборгованості по аліментам.

Так, вбачається, що старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О., на виконання покладених на неї повноважень щодо перевірки достовірності поданої сторонами виконавчого провадження інформації здійснено розрахунок заборгованості по аліментам.

Тому, суд вважає обґрунтованим, що старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О. не були взяті до уваги квитанції платника аліментів.

З огляду на викладене, суд не приймає доводи боржника щодо необґрунтованого не врахування квитанцій на підтвердження сплати аліментів, оскільки при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам такі державному виконавцю не подавались.

Окрім того, посилання скаржника на те, що розрахунок заборгованості здійснено за іншим виконавчим провадженням, відкритим на виконання рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 757/54546/19-ц, судом оцінюється критично, адже, таке твердження не доведено доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, й окрім того, технічна описка не є обставиною, яка є істотною для розгляду скарги.

Посилання боржника на те, що державним виконавцем не здійснено перевірку та своєчасність перерахувань коштів у рахунок аліментів, перевірка майнового стану боржника також не підтверджена скаржником у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Як вбачається зі змісту виконавчого провадження № НОМЕР_1, стягувачем за виконавчим листом № 2/759/1285, виданого Святошинським районний судом м. Києва 30.03.2015 року, є ОСОБА_2 . Отже, саме ОСОБА_2 є одержувачем аліментів у зазначеному виконавчому провадженні, а не дитина ОСОБА_3 , якій, як вбачається з поданих скаржником платіжних документів останнім провадилась сплата коштів.

Матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких відомостей щодо домовленостей між сторонами виконавчого провадження з приводу перерахунку аліментів на утримання неповнолітньої дитини на рахунок інших осіб, жодних доказів на підтвердження таких обставин боржником не надано.

Таким чином, з аналізу матеріалів, наявних у справі, доводи боржника щодо не врахування грошових коштів у рахунок сплати аліментів у розмірі 79 885,63 грн. за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015року (справа № 759/20089/14-ц) також не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Усі інші доводи та аргументи боржника є безпідставними та відхиляються судом, оскільки не спростовують правомірність дій державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 24.10.2022 року із зазначенням суми заборгованості у розмірі 68 777,36 грн.

Таким чином суд дійшов висновку, що під час здійснення такого розрахунку старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О. враховані усі платежі, відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015року (справа № 759/20089/14-ц).

Крім того, згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Невідповідності дій державного виконавця вказаним вимогам закону судом не встановлено, скаржником не надано.

Отже, дії державного виконавця вчинені відповідно до закону і в межах повноважень.

Під час проведення виконавчих дій належним чином дотримано приписи чинного законодавства щодо проведення примусового виконання рішення, доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяна І.О. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.О. Горбенко