справа № 439/362/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунди А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,

прокурора Самсонова А.А.,

представника НПП «Північне поділля» Куть Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди цивільну справу за позовом керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Північне Поділля» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівників, суд,

в с т а н о в и в :

керівник Золочівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Північне Поділля» (далі НПП «Північне поділля») звернувся до суду з позовом з наступними змінами та уточненнями до ОСОБА_1 у якому просить стягнути шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівників в сумі 55 513,73грн., до якої входять кошти в сумі 26 007 грн. 63 коп., виплачені на користь ОСОБА_2 і в сумі 29 506,10 грн., виплачені на користь ОСОБА_3 та просить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 481.00грн. на користь Львівської обласної прокуратури.

В обґрунтування позову зазначає, що внаслідок порушення відповідачем, який працював на посаді директора НПП «Північне поділля», трудового законодавства, які полягали у не нарахуванні без обґрунтування окремим працівникам премій, безпідставному притягненні працівників до дисциплінарної відповідальності та незаконному звільненні працівників, Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України, НПП «Північне поділля» понесено фінансові збитки на суму 106 326.25 грн. у вигляді штрафів, сплат судових зборів та інших платежів за рішенням судів, оплатою вимушених прогулів, виконавчих зборів.

Зокрема, наказом директора НПП «Північне Поділля» ОСОБА_1 № 3-О від 20.01.2021 ОСОБА_3 звільнено з посади старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу НПП «Північне Поділля». Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05.05.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Національного природного парку «Північне Поділля» від 20.01.2021 №3-О «Про звільнення ОСОБА_3 » На підставі рішення суду ОСОБА_3 поновлено на роботі та стягнуто з НПП «Північне Поділля» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 30.01.2021 по день поновлення на роботі у розмірі 29 506,10 грн. Окрім цього, наказом директора НПП «Північне Поділля» Кийка А.О. №5-о від 02.01.2021 року звільнено ОСОБА_2 із посади начальника відділу рекреації НПП «Північне Поділля». Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15.04.2021 ОСОБА_2 поновлено на роботі в НПП «Північне Поділля» та стягнуто 26 007,63 грн. на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вищевказані кошти були виплачені НПП «Північне Поділля» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вважає, що відповідач винен у заподіяній шкоді у зв`язку з оплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу та несе повну матеріальну відповідальність за вказані дії. Водночас, зазначає, що у прокурора виник обов`язок виконати субсидіарну функцію щодо захисту інтересів держави у бюджетній сфері, оскільки НПП «Північне Поділля» неналежно виконує обов`язок щодо захисту державного бюджету, що полягає у пасивній поведінці щодо стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконних звільнень працівників, так як із відповідним позовом до суду щодо стягнення вказаних сум із ОСОБА_1 не зверталося, що свідчить про неналежне виконання своїх повноважень. Зазначає, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України для виконання завдань щодо захисту довкілля та природних ресурсів, отримавши кошти з Державного бюджету, розподіляє їх між відповідними підпорядкованими установами та підприємствами, які фінансуються з Державного бюджету і є підзвітними та піднаглядними даному Міністерству. До таких підприємств відноситься НПП «Північне Поділля». Відтак, бюджетні кошти, стягнуті з НПП «Північне Поділля» є фактично бюджетними коштами Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Тому, керуючись ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 12, 27, 42, 61, 62, 63, 64, 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 1166, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 130, 134, 136, 237 Кодексу законів про працю України просить позов задоволити.

12.10.2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

09.11.2022 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до того, що представником прокуратури безпідставно стверджується, що через певні порушення ним трудового законодавства Міндовкілля та НПП «Північне Поділля» понесло фінансові збитки на суму 106 326,25грн., оскільки ним на надано переконливих доказів цьому. Безпідставним також є твердження представника прокуратури, що у зв`язку із затвердженням нових редакцій посадових інструкцій працівників НПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і до моменту їх звільнення із займаних посад об`єктивно-істотних змін в об`ємі посадових обов`язків цих працівників не відбулося, оскільки це не могло відбутися через те, що даними працівниками не було підписано їх оновлені посадові інструкції та до часу їх звільнення вони працювали за старими посадовими інструкціями. Відповідно вимагати від них роботи за новими посадовими інструкціями адміністрація НПП не мала права. Вважає, безпідставним і те твердження прокурора, що внаслідок його протиправних дій Міндовкілля та НПП понесли збитки через поновлення на роботі та виплату працівникам НПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки суди не залучали його в якості свідка, він не був відповідачем при розгляді позовів даних працівників і суди без отримання його пояснень винесли рішення, а також суди не розглядали неправомірність його дій щодо звільнення цих працівників, пояснення отримані від інших працівників НПП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не могли бути компетентними та обґрунтованими і вони були неналежними відповідачами. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не оскаржували в судах неправомірність дій адміністрації НПП щодо оновлення їх посадових інструкцій. Необґрунтованими також вважає і твердження керівника прокуратури про те, що ОСОБА_2 було звільнено під час перебування на амбулаторному лікуванні, оскільки доказів цьому не надано. А також є необґрунтованим і твердження прокурора про те, що він як службова особа, що видавала розпорядження про звільнення, винний у завданій шкоді, що заподіяна в особі НПП. Відтак, вважає, що керівник Золочівської окружної прокуратури при поданні позовної заяви, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки до його повноважень не належить здійснення представництва в судах державних підприємств, тому він не може представляти інтереси держави в особі НПП «Північне поділля». Тому, просить позов керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національного природного парку «Північне Поділля» залишити без розгляду, позов керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Національного природного парку «Північне Поділля» залишити без задоволення.

17.11.2022 року представником прокуратури подано відповідь на відзив в якому зазначає, що твердження ОСОБА_1 викладені у відзиві жодним чином не спростовують підстав позову, які є законними та обґрунтованими, такими, які підлягають до задоволення. Рішення Бродівського районного суду Львівської області про поновлення на роботі в НПП «Північне Поділля» звільнених відповідачем працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у передбачений законом порядок не оскаржені, не скасовані та набрали законної сили. Тобто, дії відповідача щодо звільнення працівників НПП «Північне Поділля» із займаних посад в судовому порядку визнані незаконними та необґрунтованими. Щодо заперечень відповідача про наявність інтересів держави під час звернення прокурором до суду зазначає, що основним позивачем є Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України як державний орган та суб`єкт владних повноважень, якому фактично підзвітне та підконтрольне НПП «Північне Поділля». Перед пред`явленням позову до суду прокурором було встановлено факт порушення інтересів держави у вигляді не відшкодованих коштів на користь державного бюджету, а також бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, НПП «Північне Поділля», які не вжили заходів для захисту порушених інтересів держави в судовому порядку. Стосовно відзиву відповідача на позов, де він заперечує наявність переконливих, на його думку, доказів порушення ним трудового законодавства, внаслідок чого завдано шкоду державним інтересам є неприйнятними до уваги. Під час розгляду справ за позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом було досліджено та перевірено письмові докази, за результатами чого викладено мотиви задоволення позовних вимог. Окрім цього, вказує, що відповідачем у відзиві зазначалося про те, що у даному підприємстві не відбулося істотних змін умов праці через не підписання ними оновлених посадових інструкцій, а не з інших підстав, є перекручуванням обставин справи зі сторони відповідача.

13.12.2022 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, де, зокрема, зазначив, що дійсно ним не оскаржувалися рішення Бродівського районного суду Львівської області з приводу поновлення на роботі працівників НПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в нього не було інформації щодо змісту даних рішень. Лише після отримання копії вищевказаних рішень він, 11.12.2022 року звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із заявами про перегляд рішень суду за ново виявленими обставинами. Окрім цього, вважає, що без його свідчень рішення суду є необ`єктивними. Також вважає, необґрунтованим висновок представника прокуратури щодо його заперечень щодо представництва інтересів держави прокурором, оскільки із висновку Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду слідує, що прокурором безпідставно представлено інтереси НПП, оскільки до повноважень прокурора не належить представництво інтересів в судах державних підприємств. Окрім цього, вважає, що без його пояснень суд не міг об`єктивно встановити факт незаконного звільнення двох працівників НПП. Окрім цього, вказав, що рішення суду були ухваленні у 2021 році, а в суд з даним позовом вони звернулися лише у 2022 році, тобто із значним проміжком часу.

23.12.2022 року представником прокуратури подано пояснення на заперечення на відповідь на відзив, вважає, що посилання відповідача у його запереченнях на його відсутність при розгляді справ про поновлення на роботі не є підставою для не застосування положень ч.4 ст.82 ЦПК України, оскільки судові рішення Бродівського районного суду Львівської області про поновлення на роботі незаконно звільнених працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим, які у передбаченому законом порядку не скасовані. Відтак, питання законності звільнення відповідачем працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із займаних ними посад в НПП «Північне Поділля» не може бути предметом розгляду у цій справі. А представництво прокурором інтересів держави в суді шляхом звернення із цим позовом є спрямованим на захист саме державних інтересів, а не інтересів окремого підприємства, а тому сумісним з поняттям «інтереси держави». Стосовно заперечень відповідача для представництва прокурором інтересів держави в суді лише у 2022 році, то проміжок часу з моменту постановлення судами вищевказаних судових рішень та набрання ними законної сили, до пред`явлення даного позову є тривалий у зв`язку із тим, що про дані порушення інтересів держави прокурору стало відомо не одразу, а також цей проміжок часу надавався органам, які можуть представляти інтереси держави у даних правовідносинах. Твердження відповідача про те, що суд не міг об`єктивно встановити факт незаконного звільнення працівників НПП, оскільки не було надано свідчень самим відповідачем, не заслуговує увагу, оскільки судами під час розгляду даних справ перевірялися надані письмові докази, які стали підставою звільнення працівників на предмет їх законності та обґрунтованості, за результатами чого були винесені рішення про поновлення на роботі. Окрім цього, те, що відповідача не було допитано в суді при розгляді даних справ, не впливає на законність та обґрунтованість відповідних рішень та не доводить відсутність підстав для задоволення пред`явленого до відповідача позову.

07.04.2023 року прокурор звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, з посиланням на те, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України для виконання завдань щодо захисту довкілля та природних ресурсів, отримавши кошти з Державного бюджету, розподіляє їх між відповідними підпорядкованими установами та підприємствами, які фінансуються з Державного бюджету і є підзвітними та піднаглядними даному Міністерству, зокрема, НПП «Північне поділля». Тому, оскільки основним розпорядником стягнутих бюджетних коштів є Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Північне Поділля» шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівників, в сумі 55 513 грн. 73 коп. до якої входять кошти в сумі 26 007 грн. 63 коп., виплачені на користь ОСОБА_2 і в сумі 29 506,10 грн., виплачені на користь ОСОБА_3 .

19.04.2023 року ОСОБА_1 подав відзив на заяву про уточнення позовних вимог, де наголошує, що Золочівська окружна прокуратура при поданні позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, діяла не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в судах інтересів державних підприємств, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх правових висновках.

В судовому засіданні прокурор Самсонов А.А. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у фабулі позовної заяви та заяві про уточнення позовних вимог, просить їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача представник НПП «Північне Поділля» адвокат Куть Н.В. позов підтримала, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених ним у його відзивах та запереченнях на відповідь на відзив.

Представник позивача - представник Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в судове засідання не з`явився подав письмові пояснення, де просив прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням інтересів держави та розглядати справу у його відсутності (т.2 а.с.78-81).

Суд, ухвалив розглядати справу у відсутності представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 працював на посаді директора НПП «Північне поділля» на умовах контракту з 09.04.2019 року по 28.01.2021 року (т.1а.с.197-214).

В період перебування відповідача на посаді директора НПП «Північне поділля» ним виданий наказ №5-о від 20.01.2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 », яким ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу рекреації з 29.01.2021 року (т.1 а.с.216).

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15.04.2021 року (справа № 439/260/21) позов ОСОБА_2 до НПП «Північне Поділля» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника відділу рекреації НПП «Північне Поділля». Стягнуто з НПП «Північне Поділля» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 26007.63 грн. Вказана сума визначена без утримання прибуткового податку і обов`язкових платежів. Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплату середнього заробітку в межах одного місяця в сумі 10 795.60 грн. допущено до негайного виконання. Стягнуто із Національного природного парку «Північне Поділля» в користь держави судовий збір в сумі 908 грн. Рішення набрало законної сили. (т.1 а.с. 221-223).

16.04.2021 в.о. директора НПП «Північне Поділля» М.Єргуньовою видано наказ № 31-о від 16.04.2021 про поновлення на роботі ОСОБА_2 (т.1 а.с.218).

НПП «Північне Поділля» на підставі рішення суду від 15.04.2021 року виплатило на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 26007.63 грн. ( том 1 а.с.224-228).

В період перебування відповідача на посаді директора НПП «Північне поділля» ним виданий наказ №3-о від 20.01.2021 року «Про звільнення ОСОБА_3 », яким ОСОБА_3 звільнено з посади старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу з 29.01.2021 року (т.1 а.с.231).

05.05.2021 року Бродівським районним судом Львівської області винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до НПП «Північне Поділля», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Професійна первинна профспілкова організація НПП «Північне Поділля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. (справа №439/261/21) позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ НПП «Північне Поділля» від 20 січня 2021 року № 3-о «Про звільнення ОСОБА_3 », поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу НПП «Північне Поділля». Стягнуто з НПП «Північне Поділля» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 січня 2021 року по день поновлення на роботі у розмірі 29 506 грн. 10 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з НПП «Північне Поділля» на користь ОСОБА_3 908 гривень сплаченого судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 . Рішення вступило в законну силу (т. 1 а.с.236-239).

14.05.2021 в.о. директора НПП «Північне Поділля» М.Єргуньовою видано наказ № 42-о від 14.05.2021 «Про поновлення на роботі ОСОБА_3 » (т.1 а.с.239).

НПП «Північне Поділля» на підставі рішення суду від 05.05.2021 року виплатило на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29506.10 грн. ( том 1 а.с.240-243).

Тобто, вищезазначеними рішеннями суду встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке зумовило, виплату їм, як незаконно звільненим працівникам коштів за час вимушеного прогулу в загальній сумі 55 513.73 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що його безпідставно звинувачують у протиправності дій щодо звільнення працівників, оскільки це спростовується рішеннями суду, які набрали законної і сили і в яких встановлені факти та обставини, які слугували для прийняття рішення про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Відповідно до п. 8 статті 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, зокрема, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону.

Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, зокрема, у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Згідно з пунктом 20 вищевказаної постанови, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, з огляду на зазначені норми права, при незаконному звільненні працівника настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути покладено при допущенні ними будь-якого порушення закону. При цьому, суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.

Відтак, зважаючи на те, що ОСОБА_2 звільнено із порушенням вимог закону, що встановлено рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15.04.2021 року (справа № 439/260/21), за наказом директора НПП «Північне Поділля» Кийка А.О. від 20.01.2021 року № 5-о, тому саме ОСОБА_1 як службова особа, яка одноосібно видала та підписала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну НПП «Північне Поділля» у зв`язку з виплатою незаконно звільненому ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Те ж саме стосується і ОСОБА_3 , оскільки його звільнено із порушенням вимог закону, що встановлено рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05.05.2021 року (справа № 439/261/21), за наказом директора НПП «Північне Поділля» Кийка А.О. від 20.01.2021 року № 3-о, тому саме ОСОБА_1 як службова особа, яка одноосібно видала та підписала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну НПП «Північне Поділля» у зв`язку з виплатою незаконно звільненому ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Водночас, оскільки між сторонами у справі виникли правовідносини, які регулюються, зокрема, трудовим законодавством, відтак суд критично оцінює твердження відповідача щодо пропущення прокурором строку для звернення до суду з позовом.

Так, відповідно до ч. 3 статті 233 КЗпП України для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до частин 1, 6 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Отже, зважаючи на те, що НПП «Північне Поділля» виплатило незаконно звільненому ОСОБА_2 середній заробіток 19.04.2021 року та 18.05.2021 ( , а незаконно звільненому ОСОБА_3 середній заробіток 23.07.2021року, а керівник Золочівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом 31 березня 2021 року, тобто в межах річного строку на звернення до суду, визначеного ч. 3 ст. 233 КЗпП України, доводи відповідача щодо пропуску прокурором строку для звернення до суду з цим позовом є безпідставними.

Зрештою, суд відхиляє твердження відповідача щодо відсутності повноважень для здійснення представництва прокурора в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в особі НПП «Північне Поділля», з огляду на наступне.

Так, Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року в справі «Менчинська проти Росії».

Право прокурора на здійснення представництва в суді інтересів держави гарантовано статтею 131-1 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру». Особливості участі та статусу прокурора в цивільному процесі, а також порядок та підстави звернення прокурора до суду визначено статтею 56 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами тощо. При цьому правові засади організації та порядку діяльності прокуратури визначаються Законом України «Про прокуратуру».

Згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Судом встановлено, що позивачем є Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, як державний орган та суб`єкт владних повноважень, якому фактично підзвітне та підконтрольне НПП «Північне поділля».

Відповідно до Положення про Національний природний парк «Північне поділля", затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 100 від 31.08.2020 року ( у редакції наказу Міндовкілля 09 грудня 2021 року №816), НПП «Північне поділля" є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, науко-дослідною установою загальнодержавного значення. Заповідник утримується за рахунок коштів державного бюджету (т.1 а.с.190-196).

Вказані витрати є бюджетними коштами, оскільки Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України та НПП «Північне поділля» повністю фінансуються за рахунок держави. Розпорядниками даними бюджетними коштами є почергово Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, по НПП «Північне поділля». Слід зазначити, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, для виконання завдань щодо захисту довкілля та природних ресурсів, отримавши кошти з Державного бюджету, розподіляє їх між відповідними підпорядкованими установами та підприємствами, які фінансуються з Державного бюджету і є підзвітними та піднаглядними даному Міністерству. До таких підприємств відноситься НПП «Північне поділля». Відтак, бюджетні кошти, стягнуті з НПП «Північне поділля» є фактично бюджетними коштами Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Порушення інтересів держави в даному випадку полягає у не відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівників НПП «Північне поділля», яка була стягнута останніми з НПП «Північне Поділля» за рахунок державних (бюджетних) коштів. В даному випадку бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, а також НПП «Північне Поділля» полягає у тому, що будучи наділеними повноваженнями щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власника майна, в тому числі коштів, виділених із державного бюджету на фінансування діяльності НПП «Північне Поділля», таких заходів не вживали впродовж тривалого часу.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 414 від 23 березня 2022 року (т. 1 а.с.159), який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13,56,81,82,89,141, 258-259,263-265,268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Північне Поділля» шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівників, в сумі 55 513 грн. 73 коп. до якої входять кошти в сумі 26 007 грн. 63 коп., виплачені на користь ОСОБА_2 і в сумі 29 506,10 грн., виплачені на користь ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Львівської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 2 481 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач Золочівська окружна прокуратура Львівської області, , місцезнаходження вул. Пушкіна, м.Золочів, Львівська область, в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, , місцезнаходження м.Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд.35 в особі Національного природного парку «Північне Поділля», , місцезнаходження с. Підгірці, вул. Гагаріна, 2б, Золочівського району, Львівської області,

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ,

Повний текст рішення суду складено 17 травня 2023 року.

Суддя А.О.Бунда