ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1652/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/170/23 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії

судді-доповідача: Новікова О. М.,

суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,

секретаря Любченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про скасування наказу про звільнення за прогул, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, відповідно до наказу № 291 п/тз від 11.10.2022 він був прийнятий на посаду інженера Черкаського центру обслуговування споживачів ТОВ «Черкасиенергозбут». За період роботи, нарікань та зауважень до його роботи не було.

17.11.2022 звернувся із заявою про надання одного дня відпустки без збереження заробітної плати на 18.11.2022 року, у зв`язку із необхідністю перебування вдома з малолітньою дитиною через запланований прийом до лікаря дружиною. Проте, близько 11 години 17.11.2022 йому зателефонувала дружина та повідомила про різке погіршення самопочуття і негайну необхідність відвідати лікаря для отримання консультації перед запланованими медичними процедурами 18.11.2022. Він звернувся до свого безпосереднього керівника, начальника центру обслуговування споживачів ТОВ «Черкасиенергозбут» ОСОБА_2 та попросив дозволу бути відсутнім на робочому місці, гарантувавши повернення до кінця робочого дня, на що отримав згоду останнього. Вказане відбувалось в кабінеті керівника, де ведеться відеоспостереження. Повернувшись близько 16 години 17.11.2022, пішов до відділу персоналу.

Начальник цього відділу ОСОБА_3 ознайомила його з наказом про надання відпустки без збереження заробітної плати 18.11.2022. Там же він дізнався, що його безпосередній керівник ОСОБА_2 написав директору товариства доповідну записку про його відсутність на робочому місці 17.11.2022.

В кабінеті керівника не було, а юрисконсульт товариства ОСОБА_4 повідомила його, що ОСОБА_2 із доповідною запискою відносно нього пішов до директора товариства.

18.11.2022 він перебував вдома з малолітньою дитиною, оскільки дружина була на прийомі у лікаря. А через захворювання молодшого сина на ГРВІ в період з 21.11.2022 по 05.12.2022 перебував на лікарняному.

Прибувши в останній день свого лікарняного 05.12.2022, на роботу, йому запропонували надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 17.11.2022 з 12:48 до 17 год. Під тиском заступника директора з маркетингу ОСОБА_5 та двох провідних юристів юридичного відділу написав пояснення, в яких повідомив про ситуацію, що сталася 17.11.2022 та поважність причин відсутності на робочому місці.

Надати підтвердження поважності причин не мав можливості, оскільки довідку про перебування дружини у лікаря 17.11.2022 необхідно було ще отримати.

В той же день, йому намагалися вручити акт про відсутність на робочому місці 17.11.2022 з 12 год. 48 хв. до 17 год., проте він відмовився це зробити. Тоді, комісією було складено рукописний акт № 4 від 05.12.2022 про відмову від отримання та ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці17.11.2022. Йому вказаний акт зачитали вголос і він його підписав. При цьому, акт не містив жодних посилань на його відмову від надання доказів поважності причин відсутності на робочому місці.

06.12.2022 був днем його день народження, а тому 05.12.2022 ( тобто в останній день лікарняного), він прибув до товариства з метою написання заяви про надання оплачуваного відгулу на цю дату відповідно до п.2.2.2.1 Колективного договору товариства. Проте, до кабінету, де він підписав акт № 4 від 05.12.2022, спустився директор товариства та попросив залишити приміщення, враховуючи перебування на лікарняному і запропонував таку заяву написати 06.12.2022.

Відгул за його день народження не надали, мотивуючи службовою необхідністю перебування на робочому місці. І в цей же день відбулося засідання профспілкового комітету на якому вирішувалось питання щодо надання згоди на звільнення. Його доводи щодо законодавчо встановленого строку для надання пояснень та доказів поважності причин відсутності на робочому місці до уваги не були взяті та надано згоду на звільнення з роботи за прогул. В той же день йому вручили наказ № 371/п/тз від 06.12.2022 про звільнення за прогул.

Звільнення з роботи вважає незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем було порушено законодавство про працю, не було взято до уваги його доводи щодо поважності причин відсутності на робочому місці, проведення перевірки відсутності на робочому місці не повноважною комісією (створеною без видання відповідного наказу) та на підставі документів, які вважає містять ознаки підробки.

Незаконним звільненням йому завдано моральну шкоду, розмір якої позивач встановив у 10 000,00 грн.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Мотивами відмови в позові суд дійшов висновку, що при звільненні позивача дотримано положення статей 147,148,149 КЗпП України, та не порушено вимоги статей 43,252 КЗпП України щодо отримання попередньої згоди профспілкових органів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гарбазея Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішенн про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд безпідставно поклав обов`язок доведення надання безпосереднім керівником ОСОБА_1 . ОСОБА_2 усної згоди бути відсутнім на робочому місці 17.11.2022. Відповідач, в свою чергу, не довів жодними доказами, що такий запис не міг бути збережений більше 16 календарних днів і обґрунтованості відмови надати такий запис на адвокатський запит в межах встановлених строків зберігання останнього.

Також вказує, що застосовані відповідачем заходи дисциплінарного впливу у вигляді звільнення ОСОБА_1 , неспівмірні з його діями, оскільки були вчинені з відома керівництва з поважних причин. Суд у своєму рішенні жодним чином не обґрунтував, у чому ж полягало врахування товариством і судом ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну позивачем шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, в чому це проявилося та якими доказами це доказується.

Вважає, що наказ ТОВ «Черкасиенергозбут» від 06.12.2022 № 371/п/тз та від 11.05.2023 № 176/п/тз є незаконними, виданими з порушенням чинного трудового законодавства, а відтак підлягають скасуванню з поновленням ОСОБА_1 на посаді інженера Черкаського центру обслуговування споживачів з виплатою середнього заробітку

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Черкасиенергозбут» вказує, що судом першої інстанції було надано належну оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене районним судом рішення відповідає вказаним вище вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №291/п/тз позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» на посаду інженера Черкаського центру обслуговування споживачів, що підтверджується записом у трудовій книжці ( а.с. 9,10) .

Наказом № 371/п/тз від 06.12.2022 року ОСОБА_1 звільненого з роботи за прогул згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗп України.

Підставами для видання вказаного наказу слугували: наказ № 370/п/тз від 06.12.2022 року «Про визнання причин відсутності на робочому місці ОСОБА_6 неповажною»; доповідна записка начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Владислава Лук`яненка; акт про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022; повідомлення про надання письмових пояснень № 3413-001/03-2022 від 22.11.2022; пояснення інженера Черкаського центру обслуговування споживачів ОСОБА_6 від 05.12.2022; пояснювальна записка начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Владислава Лук`яненка від 05.12.2022; доповідна записка заступника начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Оксани Андрейко від 05.12.2022; доповідна записка заступника начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Світлани Соколенко від 05.12.2022; доповідна записка провідного юрисконсульта Черкаського центру обслуговування споживачів Наталії Ілєйко від 05.12.2022; доповідна записка начальника інформаційно-консультаційного центру Олександра Ранюка від 05.12.2022, пояснювальна записка менеджера з персоналу відділу персоналу Олесі Чверкалюк від 05.12.2022; Акт про відмову з ознайомленням з «Актом про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022 року» № 4 від 05 грудня 2022; наказ про надання відпустки ОСОБА_7 №101/в/тз від 17.11.2022; дані з системи контролю управління доступом щодо ОСОБА_6 за 17.11.2022 з 08 год 00хв по 17 год 00 хв.; дані з системи відеонагляду ТОВ «Черкасиенергозбут» за 17.11.2022 з 08 год.00 хв. по 17 год.00 хв.; дані із системи відеонагляду ТОВ «Черкасиенергозбут» за 17.11.2022 з 12 год. 00 хв. до 17 год. 15 хв.; відеозаписи із системи відеонагляду за 17.11.2022; протокол засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Черкасиенергозбут» № 56 від 06.12.2022.

Наказом № 176/п/тз від 11.05.2023 внесено зміни до п.1 Наказу «Про звільнення за прогул ОСОБА_6 » від 06.12.2022 № 371п/тз, викладено його в наступній редакції «Звільнити ОСОБА_1 , інженера Черкаського центру обслуговування споживачів, 06 грудня 2022 року за прогул без поважних причин 17 листопада 2022 року ( був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 17.11.2022 року з 12 год.48 хв. по 16 год.14 хв. та з 16 год. 22 хв. по 17 год 00 хв) за пунктом 4 частини 1статті 40 КЗпП України, за згодо профспілкового комітету первинної профспілкової організації ТОВ «Черкаисенергозбут» (протокол № 56 від 06.12.2022).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що при звільненні позивача дотримано положеннь статей 147, 148, 149 КЗпП України, та не порушено вимоги статей 43, 252 КЗпП України щодо отримання попередньої згоди профспілкових органів. Доводи позивача щодо неправомірності дій ТОВ «Черкасиенергозбут» при його звільненні не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв`язку з їх недоведеністю.

Також суд зазначив, що вимоги позивача про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки, у відповідності до ст. 235 КЗпП України та п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року (з наступними змінами), стягнення середньомісячного заробітку можливе лише коли звільнення буде визнано незаконним, а таких обставин в судовому засіданні не встановлено.

Оскільки не було встановлено порушень прав позивача при його звільненні, не підлягає до задоволення і його вимога щодо відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Відповідно до статті 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Черкасиенергозбут» встановлено початок робочого дня - 08:00 год, перерва для відпочинку і харчування -12:00 до 12: 48 год., кінець робочого дня з понеділка по четвер - 17:00 год.

Як слідує із наказу про звільнення позивач був відсутній на своєму робочому місці 17 листопада 2022 року з 12 год. 48 хв. по 16 год. 14 хв. та з 16 год. 22 хв. по 17 год. 00 хв.

ОСОБА_8 не заперечує факт відсутності на робочому місці у вказаний час, однак стверджує, що його відсутність була пов`язана із сімейними обставинами, йому зателефонувала дружина та повідомила про необхідність їй терміново з`явитися до лікаря через раптове погіршенням стану здоров`я, і про дану причину він повідомив свого керівника ОСОБА_9 , на що відповідно отримав усну згоду.

Проте, доказів, які б підтвердили вказані доводи скаржника не надано ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 17.11.2022 позивач ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці написав заяву про надання йому 18.11.2022, тобто на наступний день відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами. Після чого залишив своє робоче місце.

Відповідно до наказу № 101/в/тз про надання відпустки ОСОБА_1 від 17.11.2022 позивачу була надана відпустка без збереження заробітної плати на 01 календарний день на 18 листопада 2022 року.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною третьою статті 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За приписами пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Отже, як вірно було вказано в судовому рішенні, ОСОБА_1 17 листопада 2022 року був відсутній на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня. Вказана обставина визнана ним у поясненнях від 05 грудня 2022 року.

Позивач був обізнаним як з порядком отримання відпустки без збереження заробітної плати, так і з порядком отримання дозволу бути відсутнім на робочому місці, що підтверджується попередніми заявами ОСОБА_1 про надання дозволу бути відсутнім на робочому місці, які є в матеріалах справи (від 26.10.2022, 03.11.2022, 14.11.2022).

Твердження скаржника, що він погоджував свою відсутність у керівника ОСОБА_2 , не знайшла свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_2 заперечив вказаний факт, пояснивши що дозволу ОСОБА_1 про відсутність на робочому місці він давав, а ОСОБА_1 звертався до нього з метою погодження заяви щодо відпустки без збереження заробітної плати на 18.11.2022.

Крім того, відсутність поважних причин, зокрема підтверджується і тим, що 22.11.2022 ТОВ «Черкасиенергозбут» з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України, було надіслано на адресу ОСОБА_1 повідомлення про надання письмових пояснень вих. № 3413-001/03-2022 від 22.11.2022 поштовим відправленням, яке отримано позивачем особисто.

Тому, колегія суддів не має підстав вважати, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі з дозволу керівника, як і не має підстав вважати, що причини відсутності позивача були поважними.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності звільнення позивача за прогул з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши переважну оцінку зібраним у справі доказам зі сторони відповідача, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при вирішенні спору, провів допит свідків. Доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Гарбазея Дмитра Олександровичазалишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Судді: