Номер провадження: 22-ц/813/2709/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову державних виконавців відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії та постанову державного виконавця, зацікавлені особи: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скарга обґрунтувала тим, що 25 листопада 2020 року вона ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження № 55062359 від 06.11.2017 року, яке було відкрито державним виконавцем відділу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Перник Вікторією Володимирівною 06.11.2017 року згідно заяви представника ПАТ «Банк «Фінанс та Кредит» Магаляс К.Д. від 03.11.2017 року, на підставі виконавчого листа, виданого 03.02.2017 року Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 17.03.2015 року, ухваленого по справі № 522/15646/13-ц, згідно якого вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у сумі 2 300 268,77 грн.

Також, 25.11.2020 року скаржнику стало відомо про існування наступних постанов №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 із Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимчук М.Ю. від 17.06.2020 року про передачу матеріалів ВП №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); постанови начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. від 30.06.2020 року про прийняття до виконання виконавчого провадження №55062359; а також вимоги від 26.10.2020 року за №11190 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни до Миколаївської міської ради про повідомлення підстав (надання копій документів) надання нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , нової адреси: АДРЕСА_2 .

Скаржник зазначила, що вказані постанови їй не направлялись, жодних зворотних поштових повідомлень про направлення та вручення їй цих постанов у матеріалах виконавчого провадження немає. При цьому, на думку скаржника, не було ніяких законних підстав для передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого. У матеріалах виконавчого провадження відсутнє подання в.о. начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гордашко О.В. від 04.06.2020 року за №61931, на яке начальником відділу Чубарєвим О. здійснено посилання в постанові від 11.06.2020 року; також не відповідають дійсності твердження щодо резонансного характеру даного виконавчого провадження, а тому дії щодо передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу до іншого органу ДВС заявник вважає неправомірними та постанову від 11.06.2020 року невмотивованою. Окрім того, усі інші постанови, як похідні, є неправомірними.

За таких підстав ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд:

-визнати дії заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра неправомірними та скасувати постанову №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимчук М.Ю. від 17.06.2020 року про передачу матеріалів ВП №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. від 30.06.2020 року про прийняття до виконання виконавчого провадження №55062359;

- скасувати вимогу від 26.10.2020 року за №11190 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни до Миколаївської міської ради про повідомлення підстав (надання копій документів) надання нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , нової адреси: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року та ухвалити постанову про задоволення її скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 07.11.2023 року на 14-30 г. учасники справи (заявниця та суб`єкти, дії та рішення яких оскаржуються) не з`явились, про причини не явки не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин відсутності ВДВС, апелянта та його представника в судовому засіданні 07.11.2023 року о 14-30 г. судом апеляційної інстанції не встановлена, враховуючи, що апелянт реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, та наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державних виконавців відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що:

- оскаржувані дії заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра щодо винесення постанови №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є дискреційними та правомірними, вчинені у межах наданих йому повноважень;

- вказані постанови від 11.06.2020 року та від 17.06.2020 року були направлені боржнику - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 ., що відповідає положенням ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вимоги Закону в цій частині державним виконавцем дотримані;

- заявником не висловлено обґрунтувань з приводу того, яким чином порушуються її права та законні інтереси унаслідок передачі матеріалів виконавчого провадження з одного відділу ДВС до іншого у межах одного міста;

- інші вимоги скарги ОСОБА_1 є похідними від вищевказаної, а отже дані вимоги також задоволенню не підлягають.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи (копій матеріалів виконавчого провадження АСВП 55062359) вбачається, що:

- 03.11.2017 року представник ПАТ «Банк «Фінанс та Кредит» Магаляс К.Д. звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області з заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого листа, виданого 03.02.2017 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/15646/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у сумі 2 300 268, 77 грн. зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання 17.03.2018 року. У заяві також відзначено про те, що в іпотеці банку перебуває нерухоме майно: нежитлові приміщення кафе, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 510,60 кв. м.;

- постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Перник Вікторією Володимирівною 06.11.2017 року відносно ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 55062359. Того ж дня, 06.11.2017 року, винесено постанову про арешт майна боржника;

- згідно з виконавчим листом адреса боржника вказана: АДРЕСА_3 , та саме за вказаною адресою боржнику була направлена постанова від 06.11.2017 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна. Проте постанови повернулись до відповідного відділу ДВС з відмітками на конверті «про закінчення строку зберігання»;

- 26 січня 2018 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Перник Вікторією Володимирівною у рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника;

- 23 лютого 2018 року до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області надійшла заява представника ПАТ «Банк «Фінанс та Кредит», згідно якої просили здійснити дії щодо проведення опису та арешту іпотечного майна з метою подальшої реалізації у рахунок погашення боргу;

- постановою заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра № 11,04-01/218 від 11.06.2020 року вирішено передати матеріали виконавчого провадження №55062359 із Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постанова прийнята з урахуванням подання в.о. начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гордашко О.В., згідно якого виконавче провадження має резонансний характер. З метою забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій визначено необхідним передати матеріали виконавчого провадження про стягнення коштів із ОСОБА_1 до іншого органу ДВС Миколаївської області;

- постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимчук М.Ю. на виконання доручення про передачу матеріалів виконавчого провадження згідно постанови №11,04-01/218 від 11.06.2020 року, на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», було вирішено передати виконавчий документ №522/15646/13-ц від 03.02.2017 року до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у строк до 17.06.2020 року;

- постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєвим Ю.В. 30.06.2020 року вказані матеріали виконавчого провадження №55062359 було прийнятті до примусового виконання.

Також, згідно матеріалів виконавчого провадження, 26.10.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. на адресу Миколаївської сільської ради було направлено вимогу №11190 (а.с.248), згідно якої просив повідомити підстави (надати копії документів) надання нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , нової адреси: АДРЕСА_2 ;

- згідно з поясненнями начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. від 11.12.2020 року (а.с.308-314, т.2), всі матеріали виконавчого провадження, у тому числі про передачу виконавчого провадження та про прийняття виконавчого провадження направлялись ОСОБА_1 за адресою, визначеною у виконавчому документі АДРЕСА_3 .

Колегія суддів виходить з такого.

За змістом частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого. Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Пунктом 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

З установлених судом обставин справи вбачається, що підставою для передачі виконавчого провадження № 55062359 з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до іншого органу ДВС Миколаївської області є постанова заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра № 11,04-01/218 від 11.06.2020 року, прийнята в порядку розгляду подання в. о. начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гордашко О.В.. згідно з яким виконавче провадження має резонансний характер. Також у постанові зазначено, що необхідність передачі виконавчого провадження № 55062359 про стягнення коштів із ОСОБА_1 з одного до іншого органу ДВС Миколаївської області, обумовлена метою забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У тлумачному словнику подається, зокрема, таке значення слова «резонанс»: «відгомін, відгук, дія як відповідь на що-небудь».

Оскільки законом чітко не визначені юридичні критерії віднесення тих чи інших справи чи провадження до резонансних, таке віднесення або така оцінка здійснюється кожною компетентною посадовою особою суб`єктивно.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на те, що наведений у статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» перелік підстав для передачі виконавчого провадження з одного до іншого органу ДВС, не є вичерпним, виділивши при цьому передбачену у цій статті в якості підстав передачі «наявність інших обставин», а також послався на те, що дії та рішення заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ДВС про передачу виконавчого провадження з одного до іншого органу ДВС є дискреційними, і, набув висновку про правомірність постанови № 11,04-01/218 від 11.06.2020 року.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Тобто, дискреційні повноваження у державного органу виникають лише тоді, коли такі повноваження надані законами України. У протилежному випадку, за відсутності відповідного законодавчого положення, держорган яких-небудь дискреційних повноважень мати не може.

Слід зазначити, що крім територіальної компетенції існує й виключна підвідомчість виконавчих проваджень тому чи іншому органу державної виконавчої служби.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції за № 489/20802 від 02.04.2012 року в редакції на час винесення оскаржуваної постанови, зазначено, що відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Розмір стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за виконавчим провадженням № 55062359 становить 2 300 268 грн. 77 коп.

Таким чином, передача виконавчого провадження № 55062359 з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до іншого органу державної виконавчої служби Миколаївської області, зокрема відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не пов`язана з виключною підвідомчістю виконавчих проваджень, передбаченою пунктом 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

У відповідності до п.6-10 розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв.наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі:

якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби;

відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби;

утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби;

якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби;

ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби;

наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися:

у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження;

до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, інших органів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби;

до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

У випадках, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 7 цього розділу, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов`язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п`яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов`язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

У випадках, передбачених пунктами 4, 6 цього розділу, матеріали виконавчого провадження передаються сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошитими та пронумерованими, з описом документів.

Серед обставин, що обумовили передачу виконавчого провадження до іншого органу ДВС, у постанові заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра № 11,04-01/218 від 11.06.2020 року наведено резонансний характер виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та необхідність забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Будь-яких мотивувань віднесення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості до резонансного, і чи ускладнює це і як саме виконання рішення суду, в оскаржуваній постанові № 11,04-01/218 від 11.06.2020 року не наведено.

Також у даній постанові не наведено мотивувань про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення і роблять неможливим забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та необхідність передачі його до іншого органу ДВС.

При таких обставинах оскаржувана постанова заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра № 11,04-01/218 від 11.06.2020 року не є вмотивованою і не відповідає вимогам пункту 8 розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» гарантовано право сторін виконавчого провадження на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Перевірка судом правомірності прийнятої заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області постанови не свідчить про втручання у його дискреційні повноваження, передбачені Законом, а є забезпеченням реалізації стороною виконавчого провадження передбаченого статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» права на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для висновку про правомірність дії заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра та про відсутність підстав скасування постанови №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання дій заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра неправомірними та скасування постанови №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вимоги скарги про скасування постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимчук М.Ю. від 17.06.2020 року про передачу матеріалів ВП №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); про скасування постанови начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. від 30.06.2020 року про прийняття до виконання виконавчого провадження №55062359; про скасування вимоги від 26.10.2020 року за №11190 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни до Миколаївської міської ради про повідомлення підстав (надання копій документів) надання нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , нової адреси: м. Миколаїв, вул. Радянська, буд. 6-а,

є похідними від задоволення вимоги про визнання дій заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра неправомірними та скасування постанови №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і тому також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати дії заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубарєва Олександра неправомірними та скасувати постанову №11,04-01/218 від 11.06.2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимчук М.Ю. від 17.06.2020 року про передачу матеріалів ВП №55062359 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. від 30.06.2020 року про прийняття до виконання виконавчого провадження №55062359.

Скасувати вимогу від 26.10.2020 року за №11190 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни до Миколаївської міської ради про повідомлення підстав (надання копій документів) надання нежитловим приміщенням за адресою м. Миколаїв, вул. Шевченка, 64/2, нової адреси: м. Миколаїв, вул. Радянська, буд. 6-а.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 17.11.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова