233 Справа № 233/5920/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Левчук О.О., розглянувши заяву виконуючого обов`язки керівника Костянтинівської окружної прокуратури Кучеренка Романа Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Костянтинівської окружної прокуратури в інтересах держави до Костянтинівської міської ради, Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа Управління комунального господарства про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, застосування наслідків їх недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2023 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява виконуючого обов`язки керівника Костянтинівської окружної прокуратури Кучеренка Романа Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Костянтинівської окружної прокуратури в інтересах держави до Костянтинівської міської ради, Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа Управління комунального господарства про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, застосування наслідків їх недійсності.

В обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа № 233/5920/23 за позовом в.о. керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави до Костянтинівської міської ради, виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, застосування наслідків їх недійсності. Однією з позовних вимог є застосування наслідків недійсності правочинів, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь Костянтинівської міської ради грошових коштів в розмірі 3500000 (трьох мільйонів п`ятисот тисяч) гривень, сплачених за договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15.10.2020.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 345727486 від 07.09.2023 та інформації, наданої Територіальним сервісним центром № 1443 РЦС ГЦС МВС в Донецькій області за №31/5-1443-1728в/с від 09.09.2023, за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме та рухоме майно, щодо якого, враховуючи суму позовних вимог, власник може вжити заходи по його відчуженню, що в свою чергу ускладнить подальше виконання рішення в разі задоволення позову.

З метою запобігання вчинення таких дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення, зокрема щодо стягнення коштів в розмірі 3,5млн грн з останнього, а також належного захисту законних прав і охоронюваних інтересів держави, існує реальна необхідність у накладенні арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме та рухоме майно шляхом заборони його відчуження.

Предметом спору у даній справі є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем, тобто двоповерховий будинок загальною площею 207,5 кв.м (житловою 117 кв.м) з надвірними будівлями та земельна ділянка :00:018:0478, за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є на теперішній час Костянтинівська міська рада.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.09.2021 №2228-2229, яка проведена Донецьким відділенням Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України в межах кримінального провадження №0000001 від 17.03.2021, встановлено, що ринкова вартість спірного житлового будинку складає 1341073,00грн без ПДВ, земельної ділянки площею 84862,00грн без ПДВ.

Просить:

накласти арешт шляхом заборони відчуження (розпорядження) на наступне нерухоме та рухоме майно, що належать на праві власності ОСОБА_1 :

об`єкти нерухомості:

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 28,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- вбудоване нежитлове приміщення площею 210,4 кв.м на І поверсі житлового будинку літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 210,4 кв.м, реєстраційний номер майна 6311709;

- приміщення по виготовленню шлакоблоку за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 568,80 кв.м, реєстраційний номер майна 12251711;

- 1/2 будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1393,0 кв.м, реєстраційний номер майна 5249840;

транспортний засіб:

- автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2008, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 08.10.2013.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження (розпорядження) на наступне нерухоме майно, що належать на праві власності територіальній громаді в особі Костянтинівської міської ради:

об`єкти нерухомості:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 207,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126;

- земельну ділянку з кадастровим номером :00:018:0478 площею 0,0591 га, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126.

Тимчасове обмеження права розпоряджатися належним відповідачам майном, без обмеження права користування ним, не зашкодить істотним чином їх правам та охоронюваним законом інтересам. Водночас будь-яке подальше відчуження зазначеного майна взагалі унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав Костянтинівської міської територіальної громади, за захистом яких прокурор звертається до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. п. 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови від 22.12.2006 року № 9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Беручи до уваги предмет спору, суд вважає за можливе задовольнити вимоги щодо забезпечення позову у обраний спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Також суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.154 ЦПК України не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-154, 157, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву виконуючого обов`язки керівника Костянтинівської окружної прокуратури Кучеренка Романа Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Костянтинівської окружної прокуратури в інтересах держави до Костянтинівської міської ради, Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа Управління комунального господарства про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, застосування наслідків їх недійсності - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту, а саме: заборони відчуження (розпорядження) на наступне нерухоме та рухоме майно, що належать на праві власності ОСОБА_1 :

об`єкти нерухомості:

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 28,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- вбудоване нежитлове приміщення площею 210,4 кв.м на І поверсі житлового будинку літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 210,4 кв.м, реєстраційний номер майна 6311709;

- приміщення по виготовленню шлакоблоку за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 568,80 кв.м, реєстраційний номер майна 12251711;

- 1/2 будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1393,0 кв.м, реєстраційний номер майна 5249840;

транспортний засіб:

- автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2008, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 08.10.2013.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту, а саме: заборони відчуження (розпорядження) на наступне нерухоме майно, що належать на праві власності територіальній громаді в особі Костянтинівської міської ради:

об`єкти нерухомості:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 207,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126;

- земельну ділянку з кадастровим номером :00:018:0478 площею 0,0591 га, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її скарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду: О.О. Левчук