ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4038/23 Справа № 175/4178/20 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дударенко Анастасії Дмитрівни на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Лариса Леонідівна про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи,позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 01 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого він передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 300 000 грн., а ОСОБА_4 в свою чергу, прийняв ці кошти та зобов`язувався повернути в строк до 05 липня 2016 року включно. У передбачений договором позики від 01 жовтня 2015 року термін ОСОБА_4 відмовився повертати йому грошові кошти. Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі № 175/2048/18 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів від 01 жовтня 2015 року у розмірі 300 000 грн. У 2020 році позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року набрало законної сили, не оскаржувалося та строк дня відкриття виконавчого провадження, на момент смерті ОСОБА_4 , не сплив. Позивач надав заяву до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про наявність кредиторських вимог в рамках спадкової справи № 64726065 після смерті ОСОБА_4 . Позивачу відомо, що у ОСОБА_4 є спадкоємці - зазначену інформацію позивачу повідомив нотаріус. З матеріалів спадкової справи №123/2019, заведеної після смерті ОСОБА_4 , стало відомо, що із заявами після його смерті звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, до відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_4 , переходить зобов`язання щодо сплати на користь позивача заборгованості за договором позики грошових коштів від 01 жовтня 2015 року у розмірі 300000 грн., стягнення якого було призначено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі №175/2048/18. Позивач вказує, що також має право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, відтак, враховуючи дату набрання чинності рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі № 175/2048/18 та дату звернення позивача до суду з цим позовом. Позивач зазначає, що має право нарахувати штрафні санкції, за невиконання грошового зобов`язання ОСОБА_4 та його спадкоємцями, починаючи з 25 вересня 2018 року по 20 листопада 2020 року. Інфляційні збитки за вказані періоди складають 35 640 грн., а всього: сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 25 вересня 2018 року по 20 листопада 2020 року складає 19408 грн. 24 коп. Отже, до відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_4 , переходить зобов`язання спадкодавця, щодо сплати на користь позивача 55048 грн. 24 коп. в якості стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, стягнення якої було призначено рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі № 175/2048/18. Позивачеві відомо про наявність у спадковій масі після померлого ОСОБА_4 земельної ділянки площею 3.970 га, розташованої на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 300 000 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 55048 грн. 24 коп. на користь ОСОБА_1 . Судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дударенко А.Д. просить рішення суд від 15 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лабовкін О.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 15 лютого 2023 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 300 000 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 55048 грн. 24 коп. на користь ОСОБА_1 , судові витрати покласти на відповідачів, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі № 175/2048/18 стягнуто з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором позики грошових коштів від 01 жовтня 2015 року у розмірі 300000 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та його спадкоємцями є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Строк для відкриття виконавчого провадження, на момент смерті ОСОБА_4 не сплив. До відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_4 , переходить зобов`язання щодо сплати на користь позивача заборгованості за договором позики грошових коштів від 01 жовтня 2015 року у розмірі 300000 грн., стягнення якого було призначено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі № 175/2048/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на відсутність належних та допустимих доказів щодо вартості спадкової маси після смерті ОСОБА_4 , що вартість спадкового майна, яке є в спадковій масі, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину, а також строк на пред`явлення кредитних вимог був прострочений.

Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі №757/62714/18 зазначив, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також, що позичальник зобов`язується повернути позику.

Встановлено, 01 жовтня 2015 року між позичальником ОСОБА_4 та позикодавцем ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 300 000 грн., а позичальник ОСОБА_4 зобов`язався повернути позику за цим договором в термін до 05липня 2016 року включно (т.1 а.с.58).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі №175/2048/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики грошових коштів від 01 жовтня 2015 року у розмірі 300 000 грн. Рішення суду набрало законної сили (т.1 а.с.59).

Вказане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року не було предявлено до виконання у примусовому порядку (т.2 а.с.76).

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_4 помер (т.2 а.с.25).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. заведено спадкову справу №123/2019 (т.2 а.с.8-35).

Із спадкової справи №123/2019 вбачається, 11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернуся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. із заявою про прийняття спадщини всього спадкового майна після смерті ОСОБА_4 (т.2 а.с.9)

24 вересня 2019 року із заявою про прийняття спадщини всього спадкового майна після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. звернувся ОСОБА_2 (т.2 а.с.15).

17 грудня 2019 року із заявою про прийняття спадщини всього спадкового майна після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. звернувся ОСОБА_3 (т.2 а.с. 22).

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. заяву-претензію про стягнення заборгованості за договором позики (т.2 а.с.28).

ОСОБА_2 оскаржував у апеляційному порядку рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі №175/2048/18 та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі №175/2048/18 клопотання ОСОБА_1 задоволено. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Лабовкін О.О., на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі №175/2048/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (т.1 а.с.226-228).

Стосовно строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч.3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Із спадкової справи №123/2019 вбачається, що на теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не отримали свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , звернувшись 17 вересня 2020 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. із заявою-претензію про стягнення заборгованості за договором позики, не пропустив шестимісячний строк на пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, однак не одержали свідоцтва про право на спадщину.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначаючи, що відповідачі є спадкоємцями після смерті боржника ОСОБА_4 , заборгованість у розмірі 300 000 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 55048 грн. 24 коп. (35640 інфляційні втрати, 19408 грн. 24 коп. - три відсотки річних) на користь ОСОБА_1 . Судові витрати покласти на відповідачів (т.1 а.с.67-72).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц висловлено правову позицію, згідно якої, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкоємця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1282 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця(спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Встановлено, у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.25).

Відповідачем у справі є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 (т.1 а.с.43).

Відповідач у справі ОСОБА_6 24 серпня 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , зазначивши у заяві, що померлий є його батьком. На теперішній час свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 не отримував.

Однак, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_8 , батьком якого є ОСОБА_9 , матірю ОСОБА_10 (т.2 а.с.20, 21).

Таким чином, існують розбіжності прізвища у свідоцтві про смерть ОСОБА_7 та у актовому записі про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де батьком дитини вказано - ОСОБА_9 .

Отже, на теперішній час існують розбіжності у прізвищах ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 та у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де вказано батько ОСОБА_9 , дитина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у прізвищі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який подав заяву про прийняття спадщини, та зазначив, що він є сином померлого ОСОБА_7 .

Зазначені розбіжності у прізвищах спадкодавця та спадкоємця не усунуті у встановленому законом порядку, а тому на теперішній час відсутні підстави стягнення із ОСОБА_12 боргу померлого спадкодавця ОСОБА_7 .

Також встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 17 грудня 2019 року звернувся ОСОБА_13 , зазначивши у заяві, що померлий є його батьком. На теперішній час свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 також не отримував.

Встановлено, існують розбіжності у прізвищі померлого спадкодавця - ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідача - ОСОБА_14 .

Однак, враховуючи, що на теперішній час розбіжності у прізвищах ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прізвищі ОСОБА_14 , який подав заяву про прийняття спадщини, зазначивши що він є сином померлого, не усунуті у встановленому законом порядку, відсутні підстави вважати що померлий ОСОБА_5 та ОСОБА_13 перебували у родинних відносинах та відсутні підстави на теперішній час стягнення із ОСОБА_14 боргу померлого спадкодавця ОСОБА_7 .

Враховуючи вказані наявні розбіжності у прізвищах, які на теперішній час не усунуті у встановленому законом порядку, відсутні підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у родинних відносинах із померлим та є спадкоємцями ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення за договором позики грошових коштів від 01 жовтня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дударенко Анастасії Дмитрівни задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Лариса Леонідівна про стягнення боргу кредитором спадкодавця скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова