ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 2/201/4156/2023
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2023 року м. Дніпро

Жовтевий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федоріщев С.С.

з участю секретаря Максимової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення аліментів на утримання дитини.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту самостійного утримання та виховання ним дитини та стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 .

Вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/3892/22 було прийнято рішення про розірвання між сторонами шлюбу та визначено місце проживання дитини разом з батьком - Позивачем.

З моменту ухвалення судом вказаного рішення дитина - ОСОБА_3 проживає разом з батьком, який самостійно займається її утриманням та вихованням, забезпечує їжею, одягом, ліками, водить на медичні обстеження, оскільки Відповідач, як мати, значно зменшила свою участь в житті та вихованні дитини, іноді лише турбується про неї та цікавиться її станом здоров`я.

Позивач вказує, що встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини має суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення Позивачем документів щодо соціальної допомоги на дитину, які виховуються тільки одним із батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною, а також зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації за новим фактичним місцем.

Також, Позивач просив стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів її доходу, оскільки рішенням суду на яке посилається Позивач у позові, місце проживання дитини визначено разом з батьком.

Всі учасники справи про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, у судові засідання не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач надала до суду пояснення, в якому фактично визнала обставини справи, зазначені Позивачем, вказавши, що їх донька - ОСОБА_3 дійсно з липня 2022р. проживає разом з батьком та перебуває на його самостійному утриманні та вихованні, оскільки Відповідач проживає в іншому від них місті та тимчасово не може надавати допомогу Позивачу для забезпечення та утримання дитини.

Відповідач вказала, що вона не має претензій до батька, оскільки він має постійний стабільний дохід, житло та вільний час для дитини.

Суд розцінює твердження Відповідача, як визнання позовних вимог.

Суд, розглянувши позовну заяву, пояснення Відповідача, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, встановив наступне.

Вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/3892/22 було прийнято рішення про розірвання між сторонами шлюбу та визначено місце проживання дитини разом з батьком - Позивачем.

З моменту ухвалення судом вказаного рішення дитина - ОСОБА_3 проживає разом з батьком, який самостійно займається її утриманням та вихованням, забезпечує їжею, одягом, ліками, водить на медичні обстеження.

Відповідач значно зменшила свою участь в житті та вихованні дитини, іноді лише турбується про неї та цікавиться її станом здоров`я та інколи надає матеріальну допомогу.

Відповідач у тексті своїх пояснень, які вона подала до суду, фактично визнала вказані обставини, тому суд ввжажає їх доведеними Позивачем.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Також за частиною 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 , який є батьком своєї доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її самостійно виховує та повністю утримує без участі матері - ОСОБА_2 , тому вимога про встановлення даного факту підлягає задоволенню, так як Відповідачем ця обставина була визнана.

Також, з позовної заяви вбачаться, що Позивач просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В положеннях ч. 2 ст. 182 СК України, зазначено наступне: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Будь-які обставини, передбачені ст. 188 СК України, які звільняють матір від обов`язку утримувати свою дитину, відсутні.

Отже, вимога про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліменітів на утримання їх спільної дитини у розмірі частини від усіх видів доходу Відповідача до досягнення дитиною 18-річного віку, підлягає задоволенню

Аналізуючи усі вказані обставини у цій справі у їх сукупності, з урахуванням фактичного визнання Відповідчем позовних вимог, суд приходить до висновку про достатність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання спільної дитини сторін - ОСОБА_3 .

Судові витрати у вигляді судового збору, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, 157, 180, 183, СК України, ст. ст. 4,5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 210, 223, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері - ОСОБА_2 самостійно виховує та утримує свою дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відстотків прожиткового мінімуну для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі - 2147, 20 грн.

Апеляцційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Федоріщев С.С.