ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 686/15829/22

провадження № 61-4813св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Хмельницький міський перинатальний центр» Хмельницької міської ради,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року в складі судді Продан Б. Г. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в складі колегії суддів: Янчук Т. О., Грох Л. М., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Хмельницький міський перинатальний центр» Хмельницької міської ради (далі - КП «ХМПЦ») та просила визнати незаконним та скасувати пункт 1.4 наказу відповідача № 189/05-03 від 28 липня 2022 року, а також стягнути з останнього 1 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебуває в трудових відносинах з відповідачем.

27 липня 2022 року директор КП «ХМПЦ» видав наказ № 189/05-03 «Про вжиття додаткових заходів, спрямованих на покращення якості надання медичних послуг та недопущення неправомірних дій працівників КП «ХМПЦ», пунктом 1.4 якого заборонив їй, заступнику директора з медичного обслуговування населення, здійснення оперативних втручань пацієнтам, а також інших практичних маніпуляцій у зв`язку з відсутністю таких повноважень відповідно до її посадової інструкції та чинного законодавства.

Вважала цей пункт наказу незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зокрема зазначала, що вона має освіту та кваліфікацію лікаря. Відповідно в силу Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» має право надавати медичну допомогу пацієнтам, незважаючи на те, що обіймає адміністративну посаду, оскільки визначальним згідно з цим Законом є відповідна кваліфікація медичного працівника. До того ж посадова інструкція заступника директора з медичного обслуговування населення не містить заборони займатися лікарською діяльністю.

Внаслідок видачі оспорюваного наказу відповідач позбавив її права займатися лікарською діяльністю за фахом, що не відноситься до його компетенції.

Крім того такі незаконні дії відповідача створили для неї, яка обіймає керівну посаду, нездорову атмосферу в колективі та завдали їй моральних страждань.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки оспорюваний наказ виданий в межах повноважень директора підприємства та з дотриманням вимог закону. Позивач займає посаду заступника директора з медичного обслуговування населення, не здійснює сумісництво або суміщення основної (адміністративної) діяльності з лікарською діяльністю. Посадовою інструкцією не передбачено здійснення заступником директора з медичного обслуговування населення оперативних втручань пацієнтам, а також інших практичних маніпуляцій.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували положення Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», який надає можливість та право надавати медичну допомогу особам (медичним працівникам), якщо вони мають сертифікат лікаря-спеціаліста.

Вона має кваліфікацію лікаря акушера-гінеколога та лікаря-спеціаліста за спеціальністю «організація і управління охорони здоров`я». До видачі оспорюваного наказу відповідач надавав їй робоче місце (операційний зал) для надання медичної допомоги пацієнтам. Тому дії відповідача щодо недопущення її до проведення оперативних втручань пацієнтам незаконні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

09 червня 2023 року справа № 564/2853/21 надійшла до Верховного Суду.

Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 з 16 квітня 2020 року працює на посаді заступника директора з медичного обслуговування населення у КП «ХМПЦ», що підтверджується наказом КП «ХМПЦ»№ 102/05-03 від 16 квітня 2020 року.

Права та обов`язки ОСОБА_1 визначені посадовою інструкцією заступника директора з медичного обслуговування населення, затвердженою директором КП «ХМПЦ» 16 квітня 2020 року, з якою вона ознайомлена того ж дня, про що свідчить її підпис.

Згідно з цією посадовою інструкцією, заступник директора з медичного обслуговування населення, зокрема здійснює безпосереднє керівництво діяльністю підпорядкованих завідувачів відділень. Обов`язку чи права заступника директора з медичного обслуговування населення здійснювати лікарську діяльність посадовою інструкцією не передбачено.

28 липня 2022 року директор КП «ХМПЦ» видав наказ № 189/05-03 «Про вжиття додаткових організаційних заходів, спрямованих на покращення якості надання медичних послуг та недопущення неправомірних дій працівників КП «ХМПЦ».

Відповідно до пункту 4 цього наказу заступнику директора з медичного обслуговування населення ОСОБА_1 заборонено здійснювати оперативні втручання пацієнтам, а також інші практичні маніпуляції у зв`язку з відсутністю таких повноважень відповідно до її посадової інструкції та чинного законодавства.

На посаді лікаря за сумісництвом ОСОБА_1 не працює, що сторони не заперечували.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині другій статті 2 КЗпП України зазначено, що працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі чи організації, або з фізичною особою.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (частина перша статті 21 КЗпП України).

За змістом статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням роботодавця.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Суди встановили, що позивач перебуває у трудових відносинах з КП «ХМПЦ» та працює на посаді заступника директора з медичного обслуговування населення на умовах трудового договору, який оформлений відповідним наказом. Права та обов`язки позивача визначені посадовою інструкцією.

Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 117 від 29 березня 2002 року, визначено, що заступник генерального директора (директора) закладу охорони здоров`я здійснює керівництво закладом охорони здоров`я (крім аптечних закладів) в межах делегованих йому керівником повноважень з питань, безпосередньо не пов`язаних з організацією лікувального процесу, відповідно до чинного законодавства України. У разі відсутності керівника за його дорученням виконує його обов`язки.

У межах делегованих йому повноважень і компетенції: організовує адміністративно-господарську та фінансову діяльність закладу, забезпечує взаємодію підрозділів закладу охорони здоров`я; співпрацює з органами державної влади та місцевого самоврядування, закладами охорони здоров`я, підприємствами, установами, організаціями; організовує роботу з добору, розстановки і використання працівників, забезпечує належні умови для досягнення працівниками закладу охорони здоров`я належного професійного рівня, включаючи організацію професійного навчання та забезпечення своєчасного підвищення їх кваліфікації; створює належні умови праці, забезпечує додержання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та протипожежного захисту; аналізує показники роботи закладу, вживає заходів щодо їх оптимізації.

Тобто, на заступника директора закладу охорони здоров`я можуть бути покладені повноваження з питань, безпосередньо не пов`язаних з організацією лікувального процесу. Делегування заступнику директора закладу охорони здоров`я повноважень щодо лікування пацієнтів не передбачено.

Посадова інструкція позивача не містить ні обов`язку, ні права здійснювати оперативні втручання та інші практичні маніпуляції.

Разом з тим, звертаючись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 зазначала, що має кваліфікацію лікаря і тому в силу закону має право займатися лікарською діяльністю.

Відповідно до статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікуючий лікар - це лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа-підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування.

Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

ОСОБА_1 працює на адміністративній посаді в КП «ХМПЦ». На посаді лікаря цього закладу не працює.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач як роботодавець не делегував позивачу повноважень здійснювати оперативні втручання та інші практичні маніпуляції, суд першої інстанцій, з яким погодився апеляційний суд, зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводикасаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм законодавства, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко