КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4795/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Українця В.В.,-

встановив:

У грудні 2020 року ТОВ «Новобудова» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Новобудова» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги по утриманню підземного паркінгу за період з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2020 року у розмірі 5 135 грн 22 коп., з яких: основний борг 4 954 грн 47 коп.; 3 % річних від простроченої суми 75 грн 59 коп.; індекс інфляції за період з 01 січня 2020 року по 01 листопада 2020 року 105 грн 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підземний паркінг по АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування на підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 90/0/5/07 від 25 червня 2007 року та Авізо № 394 від 24 липня 2009 року.

ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 у паркінгу на підставі свідоцтва про право власності від 06 лютого 2008 року.

Відповідач не здійснював системну оплату за надані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за спожиті послуги по утриманню підземного паркінгу за період з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2020 року в розмірі 4 954 грн 47 коп., інфляційні нарахування в сумі 105 грн 16 коп., три проценти річних у розмірі 75 грн 59 коп. та судовий збір у сумі 2 102 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Новобудова» зазначив, що апеляційна скарга безпідставна, а рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 06 лютого 2008 року.

Рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» № 90/0/5/07 від 25 червня 2007 року передано ТОВ «Новобудова» на баланс, обслуговування і експлуатацію підземний паркінг по АДРЕСА_1 .

З 01 січня 2020 року введено розрахунок вартості послуг по утриманню паркінгу за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого:

утримання сторожів - 27 237,8 грн в місяць;

утримання слюсаря-сантехніка та електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, прибиральника - 9 224,0 грн в місяць;

опалення (за наявності) - згідно фактичних показників теплолічильника;

електроенергія - згідно фактичних показників електролічильника;

технічне обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення - 694,0 грн в місяць;

технічне обслуговування автоматичної установки пінного пожежогасіння - 1 679,0 грн в місяць;

спостереження за установками пожежної автоматики, які підключені до спеціального об`єктового радіо блоку та технічне обслуговування радіо блока - 500,0 грн в місяць;

повірка датчиків газосигналізаторів «СО, СН» - по фактичних витратах згідно актів виконання робіт;

придбання матеріалів для проведення ремонтних робіт - 2 500,0 грн в місяць;

вивезення побутових відходів - 0,0 грн в місяць;

інші витрати (придбання ледламп 8 шт. на місяць) - 291,0 грн в місяць;

Разом: 42 126,0 грн.

Накладні витрати - 7 627,0 грн;

Рентабельність, 8 % - 3 980,0 грн;

ПДВ -20% - 10 747,0 грн.

Вартість послуг по утриманню паркінгу, що підлягає сплаті власниками машиномісць, з ПДВ - 64 480,0 грн.

Кількість машиномісць: 154.

Вартість послуг по утриманню паркінгу, що підлягає сплаті власниками машиномісць (із розрахунку на 1 машиномісце) з ПДВ - 418,68 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з утримання паркінгу за період з 01 січня 2020 по 01 грудня 2020 року (власник особового рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) - 4 954 грн 47 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Новобудова» зазначило, що відповідач не здійснював системну оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2020 року у розмірі 4 954 грн 47 коп. При цьому відсутність письмового договору між відповідачем як споживачем житлово-комунальних послуг, та позивачем, як виконавцем відповідних послуг, не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати послуг по утриманню підземного паркінгу. Крім того, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 75 грн 59 коп. та індекс інфляції у розмірі 105 грн 16 коп.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Встановлено, що ТОВ «Новобудова» передано в експлуатацію та обслуговування підземний паркінг по АДРЕСА_1 .

У період з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2020 року ТОВ «Новобудова» надавало відповідні послуги з управління та утримання паркінгу.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження ненадання послуг з управління та утримання паркінгу або надання послуг неналежної якості.

Відповідач є власником машиномісця АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 06 лютого 2008 року.

Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг.

Так, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Між сторонами фактично склалися договірні правовідносини, оскільки товариством послуги з утримання та обслуговування машиномісця, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, а тому відповідач, як власник цього нерухомого майна, зобов`язаний їх оплачувати.

Згідно наданого товариством розрахунку заборгованості відповідач, за період з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2020 року, має заборгованість за послуги з утримання паркінгу у розмірі 4 954 грн 47 коп., 3% річних у розмірі 75 грн 59 коп., інфляційні нарахування у розмірі 105 грн 16 коп.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, контр-розрахунку не надано.

Встановлення відповідних тарифів підтверджується доданими до позову доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційної складової.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Додані до апеляційної скарги документи на підтвердження неможливості користуватися майном, а саме: висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, за заявою ОСОБА_1 , від 18 листопада 2022 року, колегія суддів оцінює критично.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця АДРЕСА_1 , з лютого 2008 року.

Паркінг передано на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова» на підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 90/0/5/07 від 25 червня 2007 року.

У спірний період (січень-грудень 2020 року) ОСОБА_1 не звертався до товариства із жодними заявами щодо неможливості користуватися належним йому майном.

Машиномісце АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Враховуючи положення ст. 317 та ст. 322 ЦК України, відповідач, як власник майна зобов`язаний його утримувати.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з моменту придбання машиномісця відповідач жодного разу не використовував його, не є підставою для звільнення від обов`язку оплачувати надані та отримані послуги по управлінню та утриманню належного майна.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 травня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко