Справа № 698/320/23
Провадження № 2/698/122/23
УХВАЛА

08 травня 2023 р. суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Лазаренко В.В, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

До Катеринопільського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Розглянувши подану позовну заяву, суддя вважає за необхідне передати за підсудністю до Мар`їнського районного суду Донецької області з огляду на наступне.

Згідно документів, що додані до позовної заяви позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначаючи територіальну підсудність даної справи Катеринопільському районному суду Черкаської області, територіальна юрисдикція якого поширюється на Звенигородський район Черкаської області (Катеринопільська територіальна громада, Єрківська територіальна громада, Мокрокалигірська територіальна громада) позивачка додає до позовної заяви довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.04.2022 № 7114-, згідно якої фактичним місцем проживання/перебування позивача є: АДРЕСА_2 .

Проте суд зазначає, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) особи-позивача.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 19.10.2014 № 509.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 включно) відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте, 09.08.2017 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 579 «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання», якою внесено зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала з чинності з 16.08.2017.

Отже, з 16.08.2017 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що надана позивачкою довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, який в розумінні ч. 1 ст.ст. 27-28 ЦПК України, вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016, підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування позивачки за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана довідка, згідно з пунктом 1 Постанови № 509, є лише документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У зв`язку з цим, суд, встановлюючи зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивачки, враховує вказану у паспорті позивачки адресу, копія якого додана до позовної заяви.

У доданій до позовної заяви довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.04.2022 № 7114- зазначено, що місцем реєстрації позивачки є: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Мар`їнського районного суду Донецької області, отже дана справа не підсудна Катеринопільському районному суду Черкаської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами щодо підсудності згідно вимог ст. 32 ЦПК України не допускаються.

З огляду на викладене, та враховуючи, що дана справа не підсудна Катеринопільському районному суду Черкаської області, суд доходить висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю на розгляд до Мар`їнського районного суду Донецької області (вулиця Енергетиків, 2д, м. Курахове, Донецька область, 85612).

Керуючись ст.ст. 28, 31, 32, 258-261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 698/320/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину передати за підсудністю на розгляд до Мар`їнського районного суду Донецької області (вулиця Енергетиків, 2д, м. Курахове, Донецька область, 85612).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд до іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Лазаренко