ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1684/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Власенку Д.А.,

учасники справи не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Григоренка 23» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейд 13», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, -

установив:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Григоренка 23» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейд 13», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації.

Ухвалою суду від 29.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

16.10.2023 від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейд 13» - адвоката Безуха А.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

09.11.2023 представник позивача подала клопотання про витребування доказів.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи клопотання представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейд 13» - адвоката Безуха А.М. про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

За вимогами позову позивач просить:

- визнати недійсним правочин, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. щодо збільшення статутного капіталу ТОВ «Мегатрейд 13» шляхом внесення ОСОБА_1 додаткового вкладу до статутного капіталу товариства в негрошовій формі за рахунок нерухомого майна, який здійснений ОСОБА_2 на підставі довіреності від 31.01.2020 за реєстровим № 229 в інтересах ОСОБА_1 (акти приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 2352, 2353, 2354, 2355 від 09.08.2021 року);

- скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Мегатрейд 13» на групу приміщень № 172 (літ. «А») загальною площею 453,4 кв.м адреса: АДРЕСА_1 , за номером запису про право власності/довічної власності: 43476312 та на групу приміщень № 173 (літ. «А») загальною площею 118,7 кв.м адреса: АДРЕСА_1 , за номером запису про право власності/довічної власності: 43456231 та відновити становище, яке існувало до його порушення.

З урахуванням предмета спору та суб`єктивного складу сторін, суд вважає, що спір про визнання недійсними вищевказаних Актів приймання-передачі майна, як правочину, який за його змістом укладений між учасником товариства ( ОСОБА_1 ) та ТОВ «Мегатрейд 13», тому такий спір підлягає розгляду у судах господарської юрисдикції, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, та, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до положень пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відтак серед ознак, визначених у частині першій статті 20 ГПК України для відмежування господарської юрисдикції від інших, є, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (пункт 3); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6); щодо визнання недійними актів, що порушують право на майно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна (пункт 13) тощо.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).

Для розмежування юрисдикції спору у цій справі серед зазначених критеріїв розмежування слід також визначити хоча б один з таких критеріїв, як здійснення господарської діяльності, або наявність спору з корпоративних правовідносин, або спору щодо права власності на майно, реєстрації цього майна.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина перша статті 3 Господарського кодексу України).

Відповідно до приписів частини 1 ст. 96-1 ЦК України, права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Під корпоративними відносинами розуміють відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав (частина ст. 96-1 ЦК України).

Отже, спір з корпоративних правовідносин виникає щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі який вибув.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19 (провадження № 12-133гс19), від 04 вересня 2019 року у справі № 927/90/19 (провадження № 12-103гс19); від 11 червня 2019 року у справі № 922/2005/18 (провадження № 12-261гс18), від 11 червня 2019 року у справі № 917/1338/18 (провадження №12-23гс19).

Таким чином, ГПК України серед інших спорів, юрисдикція яких чітко визначена його положеннями як господарська, визначає як спори господарської юрисдикції також спори щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

За наведених обставин, враховуючи зміст позовних вимог, предмет спору, обґрунтування позову та суб`єктивний склад сторін, суд приходить до висновку, що вказаний спір, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до компетенції господарського суду, тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

В порядку частини 1 ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу право на звернення з вказаними позовними вимогами до господарського суду.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 19, 20, 255, 256, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у цивільній справі № 753/20464/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Григоренка 23» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейд 13», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17.11.2023.

Суддя Ю.С.Мицик