ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року м. Чернівці Справа № 724/781/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Недобоївська сільська рада Дністровського району Чернівецького області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна інспекція архітектури та містобудування України,

при розгляді справи за апеляційною скаргою Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Скрипника С.М., дата виготовлення повного тексту рішення 24 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Недобоївської сільської ради Дністровського району, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України (далі по тексту ДІАМ України), - про визнання права власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю магазину літ. «А» загальною площею 50,40 м.кв, що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог вказував, що 26.09.2018 року ним зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0183 га, кадастровий номер :02:003:0297, цільове призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», яка розташована по АДРЕСА_1 .

Надалі, у 2019 році він звернувся до органу місцевого самоврядування з усним клопотанням надати йому дозвіл на будівництво нежитлових будівель (магазину). У сільській раді йому пояснили, що оскільки він є власником земельної ділянки, тому має право побудувати таку будівлю для надання торгівельних послуг з обов`язковим дотриманням ДБН та в подальшому здати будівництво в експлуатацію. Внаслідок здійсненого будівництва було створено новий об`єкт нерухомого майна, право власності на який за ним не зареєстровано.

Провадження №22-ц/822/839/23

Зазначає, що для підготовки до здачі в експлуатацію побудованого об`єкта належним суб`єктом господарювання було проведено та затверджено технічне обстеження побудованого об`єкта на предмет можливості його надійної та безпечної експлуатації, в процесі обстеження були оглянуті всі основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта. Будь-яких відхилень від вимог державних будівельних норм (ДБН) не виявлено, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації, про що складений відповідний звіт.

Після проведення технічного обстеження він звернувся до Управління ДАБІ у Чернівецькій області із заявою про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації, чим засвідчувалося б прийняття в експлуатацію спірного об`єкта, однак Управління ДАБІ у Чернівецькій області не провело протягом 10 днів реєстрацію декларації, що означає прийняття в експлуатацію. При цьому, даний державний орган з приводу проведеного самочинного будівництва об`єкта не пред`явив будь-яких претензій, однак зазначило про необхідність попередньо звертатись до суду для визнання за заявником права власності на спірний об`єкт (так як він побудований самочинно), що надасть можливість Управлінню прийняти об`єкт в експлуатацію.

Також посилався на те, що для забезпечення надійної та безпечної експлуатації побудованого об`єкта він звернувся до відповідних служб щодо обстеження та визначення на предмет дотримання вимог відповідних норм і правил.

Згідно даних технічного паспорту на будівлю громадського будинку магазину, яка розташована по АДРЕСА_1 , встановлено фактичні геометричні параметри - площу, висоти, об`єм та вид конструктивних елементів використаних при будівництві. Тобто, у всіх довідках, повідомленнях відповідних органів і служб вказано, що зазначений побудований об`єкт відповідає вимогам державних будівельних норм, не порушує права інших осіб, не суперечить суспільним інтересам, можлива його надійна та безпечна експлуатація.

За наведеного вище просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю магазину літ. А, загальною площею 50,40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням ДІАМ України подала апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності передбачає дотримання певної процедури, з якою закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст.392 ЦК України.

Вказує, що наявність звіту про технічне обстеження не є доказом відсутності порушень будівельних норм, а лише встановлює технічну можливість експлуатації. В свою чергу, встановити наявність або відсутність відхилень від вимог державних будівельних норм можливо тільки за результатами експертизи проектів будівництва в Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року №560.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що внаслідок реконструкції у позивача створено новий об`єкт нерухомого майна, визначення правового статусу якого врегульовано ст.331 ЦК України.

За наведеного просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення суд вказав, що права та інтереси інших осіб не порушуються, відповідач сільська рада визнала позов у повному обсязі, а тому суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі та визнати за позивачем права власності на самочинно реконструйований об`єкт.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та вважає, що рішення наведеним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії витягу з рішення №178/5-19 від 22.05.2019 року земельній ділянці площею 0,0183 га, кадастровий номер :02:003:0297, що перебуває у власності ОСОБА_1 , присвоєно наступну поштову адресу: АДРЕСА_2 (а.с.14).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198319436 від 30.01.2020 року, встановлено, що земельна ділянка площею 0,0183 га кадастровий номер :02:003:0297 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , цільове призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (а.с.15-17).

20.10.2022 року ТОВ «Нерухомість та право» проведено технічну інвентаризацію громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами магазину, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті інвентаризації був виданий новий технічний паспорт на громадський будинок, в якому міститься план, експлікація та технічна характеристика об`єкта нерухомого майна після проведення позивачем його реконструкції (а.с.8-13).

Згідно даних технічного паспорту на реконструйований громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, встановлено фактичні геометричні параметри, площу, висоту, об`єм та вид конструктивних елементів використаних при будівництві.

З довідки ТзОВ «Нерухомість та право» за №22/45 від 20.10.2022 року про технічний стан нерухомого майна вбачається, що після проведення огляду об`єкта нерухомого майна встановлено, що громадська будівля, магазин в АДРЕСА_1 відповідає встановленим параметрам, при проведенні технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна встановлено, що самочинно побудований магазин літ.«А» підлягає узаконенню згідно чинного законодавства (а.с.12).

Зі звіту про проведення технічного обстеження від 17.07.2020 року, під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або не можливості його надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції магазину за адресою АДРЕСА_1 та встановлено його готовність до експлуатації, відхилень від будівельних норм не виявлено (а.с.18-22).

З висновку №237 експертного будівельно-технічного дослідження від 13.05.2020 року, здійсненого судовим експертом Юзвенко Р.В., вбачається, що будівництво належної будівлі літ. «Л» (магазину), загальною площею 50,40 м.кв, яка розташована по АДРЕСА_2 проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша її експлуатація за призначенням можлива (а.с.23-25).

Довідкою відділу житлово-комунального господарства містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Хотинської РДА від 17.07.2020 року за №75-01-10 підтверджено, що збудований ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , громадський будинок-магазин літ А загальною площею 50,4 кв.м, відповідає вимогам державних будівельних норм щодо місця його розташування (а.с.26).

З довідки Хотинського районного сектору Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області за №258 від 21.09.2020 року вбачається, що проведеною перевіркою звіту про проведення технічного обстеження на магазин, що належить ОСОБА_1 , порушень з питань пожежної безпеки не виявлено (а.с.27).

Довідкою, виданою Хотинським районним управлінням головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області від 03.08.2020 року за №24.23/02-285, підтверджено, що об`ємно-планувальні та конструктивні рішення об`єкту будівництва відповідають вимогам санітарного законодавства (а.с.28).

Згідно довідки Недобоївської сільської ради за №1206 від18.11.2020 року вбачається, що збудоване приміщення магазину, яке розташоване по АДРЕСА_1 , суспільні інтереси сільської ради та громади села не порушує (а.с.33).

У відповідності до висновку оцінювача про вартість нерухомого майна від 12.05.2023 року за №65 вбачається, що вартість об`єкту оцінки вбудованих приміщень, що розташовані в будівлі в центральній частині села, які перебувають у доброму технічному стані, становить 120 298 грн станом на 12.05.2023 року (а.с.46).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно із ч.ч.1, 3-4 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Із аналізу зазначених норм права випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил.

За приписами ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України).

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (пункт 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва»). Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 року у справі №760/21223/17-ц зазначає, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що на підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч.3 ст.375 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі №910/2939/19 висловив наступну правову позицію: зміст приписів ст.376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038- VI , а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34,37 цього Закону).

Частиною 8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Із матеріалів справи вбачається, що декларація про готовність спірного об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю не розглядалося та рішення про її реєстрацію або повернення не приймалось, що свідчить про відсутність позасудового вирішення позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства питання введення в експлуатацію об`єкта самочинного будівництва.

Технічний паспорт, який міститься у матеріалах справи, не є документом дозвільного характеру, на підставі якого розпочинається будівництво чи вводиться об`єкт в експлуатацію, а такий є лише результатом комплексу робіт щодо обмірювання уже збудованого об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу.

Матеріалами справи встановлено, що самочинно збудована нежитлова будівля магазину літ.«А», загальною площею 50,40 кв.м, право власності на яку просить визнати за ним позивач, збудовано без одержання містобудівних умов та обмежень, технічних умов, без розроблення і затвердження проектної документації на будівництво та отримання дозволу на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом.

В матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували, що позивач звертався до компетентних державних органів про прийняття самочинно побудованої (реконструйованої) будівлі до експлуатації і вказане питання було предметом розгляду даних органів, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

З матеріалів справи не вбачається та не підтверджено, що вказаний об`єкт збудовано з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, а також, що він є безпечним для експлуатації.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини справи, задовольнив позов, виходячи з того, що відповідач (Недобоївська сільська рада) визнав позов у повному обсязі і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, проте не врахував, що визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права та законні інтереси інших осіб, зокрема органу, уповноваженого на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, нагляду та оформлення права власності на нерухоме майно.

Суд першої інстанції також залишив поза увагою, що у спірних правовідносинах належним відповідачем має бути і Державна архітектурно-будівельного інспекція, яка на момент розгляду справи і ухвалення рішення судом першої інстанції, здійснювала повноваження у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, оскільки рішення про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва стосується прав, інтересів та (або) обов`язків вказаного органу.

За наведених обставин суд першої інстанції неправомірно визнав за позивачем право власності на спірний магазин, загальною площею 50,40 кв.м, перебравши на себе всі функції органів, що уповноважені на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, нагляду та оформлення права власності на нерухоме майно.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Судові витрати у відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь апелянта за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1804,47 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинно реконструйоване майно, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної інспекції архітектури та містобудування України судові витрати в розмірі 1804 (одна тисяча вісімсот чотири) грн 47 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді : Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк