Справа № 175/8210/23
Провадження № 2-з/175/70/23
УХВАЛА

"14" листопада 2023 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Царьову Олену Сергіївну звернувся через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Разом з позовною заявою була подана заява про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 15.08.2023 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 100000,00грн, а позичальник зобов`язується у строк до 15 жовтня 2023 року включно. Оскільки відповідачем зобов`язання за договором позики у добровільному порядку виконано не було, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100000,00 грн, а також пеню у сумі 234500 грн. У зв`язку з тим, що сума заборгованості є досить значною та існує ризик того, що до винесення рішення суду позичальник з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором позики будь-яким чином позбавиться права власності на належне йому нерухоме майно, позивач просить суд накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суддя звертає увагу на те, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе в подальшому до ускладнення виконання рішення суду, позивачем не надано.

При цьому саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження об`єктів, які на праві власності належать відповідачу без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі викладеного, суддя доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. С. Журавель