Номер провадження: 22-ц/813/616/23
Справа № 521/4089/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №521/4089/19 за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року у складі судді Сегеди О.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «УкрСиббанк», звернувшись 7 березня 2019 року надісланням засобами поштового зв`язку до суду з вищеназваним позовом, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 54,9 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для задоволення вимог АТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «УкрСиббанк» станом на 13 грудня 2016 року у розмірі 11172,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 7 березня 2019 року становило 265102,71 грн.; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»; стягнути з відповідачів судові витрати (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2019 року у відкритті провадження у справі відмовлено (т.1 а.с.43-46).

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено; ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1 а.с.99-102).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.109-110).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що між ОСОБА_4 та АТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, за яким отримано кредит у розмірі 42480,00 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 19 липня 2011 року АТ «УкрСиббанк» надіслав до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_4 , а у березні 2019 року звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність. ОСОБА_4 був позичальником за кредитним договором і іпотекодавцем за договором іпотеки, тобто одночасно і боржником, і іпотекодавцем. У звя`зку з його смертю відкрилась спадщина, яку прийняли відповідачі, перебравши на себе обов`язки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки. Однак звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим лише за умови, якщо зобов`язання боржником було порушене. З позовної заяви вбачається, що у померлого на час смерті існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 11172,67 доларів США, але відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 8 серпня 2006 року на час смерті ОСОБА_4 у померлого заборгованості за кредитним договором не виявлено (т.1 а.с.167-168).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відзив на позов не подали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено (т.3 а.с.31-39).

Висновок суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутній звіт про оцінку майна, а саме ринкову вартість предмета іпотеки, що унеможливлює встановлення перевищення ринкової вартості предмета іпотеки перед заборгованістю. Крім того, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року в справі №521/5179/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 грудня 2017 року, відмовлено АТ «УкрСиббанк» в задоволенні вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно, оскільки, заявивши вимоги про звернення стягнення на спадкове майно, позивач як кредитор не зазначив, на яке саме спадкове майно необхідно звернути стягнення, не надав суду докази щодо вартості спадкового майна, а також не довів поважності пропуску строку пред`явлення ним вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог. Дане рішення має преюдиційне значення, оскільки стосується тих самих сторін та правовідносин. Відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Отже, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сам особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх прав переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. З позовної заяви вбачається, що у померлого на час смерті існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 11172,67 доларів США, але відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 8 серпня 2006 року на час смерті ОСОБА_4 у померлого заборгованості за кредитним договором не виявлена. Даний факт встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року, яке набрало законної сили. Крім того, заявивши вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач як кредитор не довів поважності пропуску строку пред`явлення ним вимог до спадкоємців. В задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «УкрСиббанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.3 а.с.45-52).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному.

Відсутність у матеріалах справи звіту про оцінку майна, а саме про ринкову вартість предмета іпотеки, відсутність можливості встановити чи перевищує ринкова вартість предмета іпотеки заборгованість не є підставою для відмови в позові, оскільки у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні, залишок коштів після задоволення вимог за виконавчими документами перераховується боржнику у порядку, врегульованому Законом України «Про виконавче провадження».

Судове рішення в справі №521/5179/16-ц не є преюдиційним для справи №521/4089/19, оскільки у справі №521/5179/16-ц правовою підставою позову є стаття 1282 ЦК України, яка передбачає зобов`язання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а у справі №521/4089/19 правовою підставою позову є стаття 23 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. За змістом оскаржуваного рішення, суд першої інстанції приводить норми матеріального права, що регулюють строк та порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, однак не констатує висновок про те, що АТ «УкрСиббанк» як кредитор спадкодавця позбавився права вимоги до спадкоємців з тих підстав, що не пред`явив вимоги до спадкоємців у строки, встановлені частинами 2, 3 статті 1281 ЦК України. Судом не відмовлено в позові за наслідками спливу строку позовної давності. Рішенням в справі №521/5179/16-ц відмовлено АТ «УкрСиббанк» тільки з підстав недоведеності вимог (відсутність складу спадкової маси), а не з причин пропуску строку на пред`явлення вимог. Вказані обставини суд не врахував при винесенні оскаржуваного рішення.

Предметом спору у даній справі є вимога до спадкоємців як іпотекодавців за договором іпотеки про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» не містить такої підстави припинення іпотеки як смерть боржника. До складу спадщини ОСОБА_4 ввійшли права та обов`язки ОСОБА_4 як іпотекодавця за договором іпотеки, що забезпечував виконання зобов`язань за кредитним договором. Пропуск строку на пред`явлення вимог до спадкоємців (пропуск строку на пред`явлення грошової вимоги) сам по собі не припиняє іпотеку, як забезпечувальне зобов`язання. Системний аналіз положень статей 17, 23 Закону України «Про іпотеку» та положень статей 1281, 1282, 1284 ЦК України дає підстави для висновку, що права та обов`язки іпотекодавця переходять до спадкоємця незалежно від вчинення кредитором (іпотекодержателем) додаткових дій і зберігаються для особи, яка набула майно (спадкоємця) у тому ж обсязі, який існував на дату такого набуття. Законом України «Про іпотеку» не передбачає для іпотекодавця обов`язку вчинити дії після смерті іпотекодавця, оскільки права та обов`язки іпотекодавця переходять до спадкоємця в силу вимог закону, а саме статті 23 цього Закону, при цьому обсяг відповідальності за забезпечувальним зобов`язанням в будь-якому випадку стосується лише предмету іпотеки та обмежується вартістю предмету іпотеки. В даному випадку відбулося спадкування обов`язку боржника за грошовим зобов`язанням та за зобов`язанням іпотекодавця за забезпечувальним зобов`язанням, кожне з цих зобов`язань відрізняється між собою як підставою виникнення, так і підставами припинення (зобов`язання регулюються окремими договорами).

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтримання позиції, викладеної в суді першої інстанції. Рішення у справі 521/5179/16-ц має преюдиційне значення. ОСОБА_4 був позичальником за кредитним договором і іпотекодавцем за договором іпотеки, тобто одночасно і боржником, і іпотекодавцем. У звя`зку з його смертю відкрилась спадщина, яку прийняли відповідачі, перебравши на себе обов`язки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки. Однак звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим лише за умови, якщо зобов`язання боржником було порушене. З позовної заяви вбачається, що у померлого на час смерті існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 11172,67 доларів США, але відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 8 серпня 2006 року на час смерті ОСОБА_4 у померлого заборгованості за кредитним договором не виявлено. Крім того, заявивши вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач як кредитор не довів поважності пропуску строку пред`явлення ним вимоги до спадкоємців. З листа державного нотаріуса на адресу АТ «УкрСиббанк» від 28 лютого 2013 року вбачається, що 20 липня 2011 року державним нотаріусом на адресу АТ «УкрСиббанк» було направлено лист про те, що 04 вересня 2010 року спадкоємцям ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а 20 липня 2011 року державним нотаріусом на адресу спадкоємців було направлено повідомлення про вимогу АТ «УкрСиббанк» до спадкоємців та суму заборгованості перед банком. З матеріалів спадкової справи вбачається, що тільки 14 серпня 2015 року на ім`я Третьої одеської державної нотаріальної контори була направлена претензія до спадкоємців. Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у кладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в розмірі 42480 доларів США під 10,3% річних, строк кредитування з 8 серпня 2006 року по 8 серпня 2027 року (т.1 а.с.13-19, Графік погашення кредиту т.1 а.с.19зв.-23).

Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Іпотечний договір, за яким передано в іпотеку нерухоме майно квартиру загальною площею 54,9 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотечний договір посвідчено 8 серпня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кисельовою О.В., зареєстровано в реєстрі за №2724. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кисельовою О.В. 8 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №2718 (т.1 а.с.24-26).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 36 років (т.1 а.с.27,т.2 а.с.23а).

Спадкову справу №2/2010 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведено Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 4 вересня 2010 року за заявою батька ОСОБА_1 (т.2 а.с.20-92).

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 були батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зі Спадкової справи №2/2010 вбачається, до складу спадкового майна ввійшли: частка квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

У Спадковій справі №2/2010 державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , видано:

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 4 вересня 2010 року за реєстровим №3-2272 на 1/3 частку спадкового майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцю ОСОБА_1 ;

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 4 вересня 2010 року за реєстровим №3-2281 на 1/3 частку спадкового майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцю ОСОБА_2 ;

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 4 вересня 2010 року за реєстровим №3-2284 на 1/3 частку спадкового майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцю ОСОБА_3 .

Згідно розрахунку за період з 08 серпня 2006 року по 14 грудня 2009 року заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року станом на 14 грудня 2009 року, тобто на момент смерті ОСОБА_4 , неповернутим залишався кредит в сумі 30965,38 доларів США (надано кредит 42480 доларів США, сплачено 11514,62 доларів США, залишок заборгованості 30965,38 доларів США), до смерті ОСОБА_4 кредитні зобов`язання виконувались, простроченої заборгованості по кредиту, процентам, пені, комісії тощо не було (т.1 а.с.213-218).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року станом на 13 грудня 2016 року заборгованість за кредитом становила 11172,67 доларів (проценти, пеня, комісія тощо не нараховані). З розрахунку вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року щомісячно й надалі до 10 березня 2016 року вноситись грошові кошти, що привело до зменшення суми неповернутого кредиту (тіла кредиту) з 30965,38 доларів США, що була станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_4 , до 11172,67 доларів, що залишилась станом на 10 березня 2016 року (т.1 а.с.29-32).

14 березня 2016 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення на підставі статті 1282 ЦК України стягнення на спадкове майно в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_4 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, що станом на 1 березня 2016 року була визначена рівною 11292,67 доларів США. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року в справі №521/5179/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 грудня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено. За змістом судового рішення в задоволенні позову відмовлено не за наслідками спливу строку позовної давності, а з тих підстав, що позивачем не заявлено вимоги як того вимагають положення статті 1282 ЦК України, оскільки не зазначення конкретного майна, прийнятого у спадщину, унеможливлює звернення стягнення на таке, його оцінку, співвідношення частки кожного зі спадкоємців з вартістю майна, одержаного у спадщину, та розміром вимог кредитора (т.1 а.с.48-51, 52-58).

7 березня 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення на підставі статті 23, 41, 43 Закону України «Про іпотеку» стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, що станом на 13 грудня 2016 року була визначена рівною 11172,67 доларів США.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до положень частини 1 даної статті іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи передбачені статтею 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до положень даної статті у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (ч.1); особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки (ч.2); якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи-іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки (ч.3).

Задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки врегульовано Розділом У Закону України «Про іпотеку», стаття 33 якого передбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, де частина 1 даної статті визначає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

ОСОБА_4 уклав з АТ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, виконання зобов`язань за яким забезпечив укладенням з АТ «УкрСиббанк» Іпотечного договору від 8 серпня 2006 року.

Отже, ОСОБА_4 був і позичальником (боржником), і іпотекодавцем одночасно.

На підставі Договору про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року у ОСОБА_4 виникло грошове зобов`язання (поверненню кредиту), відповідно до спадкоємців перейшов обов`язок за цим грошовим зобов`язанням (повернення кредиту).

На підставі Іпотечного договору від 8 серпня 2006 року у ОСОБА_4 виникло забезпечувальне зобов`язання (іпотека), відповідно до спадкоємців перейшов обов`язок за цим забезпечувальним зобов`язанням (іпотека).

Обов`язки спадкоємців за грошовим зобов`язанням та забезпечувальним зобов`язанням мають різні підстави виникнення та припинення таких зобов`язань.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно частини 4 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4 с.1281 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно частини 1 статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Поняття «припинення зобов`язання» та «позбавлення права вимоги» є відмінними, так як «припинення зобов`язання» - це юридичний факт (дія чи подія), внаслідок якого зобов`язання перестає існувати, в той час як «позбавлення права вимоги» - це законодавче обмеження, яке передбачає неможливість вимоги примусового виконання обов`язку (зобов`язання) в натурі.

Отже, позбавлення права вимоги не свідчить про припинення зобов`язання.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року в справі №521/5179/16-ц про звернення стягнення на спадкове майно не має преюдиційного значення для справи про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки правові підстави позовів є різними. Так, у справі №521/5179/16-ц позовні вимоги про звернення стягнення на спадкове майно пред`явлені на підставі статей 1281, 1282 ЦК України, а у справі №521/4089/19, що переглядається, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки пред`явлені на підставі статей 23, 41, 43 Закону України «Про іпотеку». В №521/5179/16-ц відмова в позові про звернення стягнення на спадкове майно грунтується не на наслідках спливу строку позовної давності, а на тих підставах, що позивачем не заявлено вимоги як того вимагають положення статті 1282 ЦК України, оскільки не зазначення конкретного майна, прийнятого у спадщину, що унеможливило звернення стягнення на таке, його оцінку, співвідношення частки кожного зі спадкоємців з вартістю майна, одержаного у спадщину, та розміром вимог кредитора.

Грошове зобов`язання на підставі Договору про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року не припинилося, до складу спадщини ОСОБА_4 ввійшли обов`язки, що йому належали на момент відкриття спадщини, а саме обов`язок за кредитним договором, такий обов`язок не припинився з підстав, передбачених частиною 1 статті 608 ЦК України, оскільки в силу положень частини 1 статті 1282 ЦК України успадкований спадкоємцями в межах вартості спадкового майна.

Дійсно, за життя ОСОБА_4 виконував зобов`язання за кредитним договором та, відповідно на момент смерті не мав простроченої заборгованості за кредитом, процентами, комісії, не мав нарахованої в порядку відповідальності пені за прострочення тощо. Проте, на момент смерті ОСОБА_4 залишався не повернутим в повному обсязі кредит (сума грошових коштів, отриманих в кредит), з огляду на що до спадкоємців перейшов саме обов`язок повернути суму кредиту, що залишилася. Цей обов`язок спадкоємцями визнавався, оскільки за період з 14 грудня 2009 року (день смерті ОСОБА_4 ) до 10 березня 2016 року до АТ «УкрСиббанк» надходили грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, що фактично призвело до зменшення суми неповернутого кредиту (тіла кредиту) з 30965,38 доларів США, що була станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_4 , до 11172,67 доларів, що стала станом на 10 березня 2016 року. Станом на дату звернення АТ «УкрСиббанк» до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки грошове зобов`язання (неповернуте тіло кредиту) в розмірі 11172,67 доларів США існувало, відповідно, таке продовжувало забезпечуватися іпотекою.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з переходом права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця ОСОБА_4 в порядку спадкування до його спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 іпотека залишилася дійсною для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як набувачів відповідного нерухомого майна; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до яких перейшло право власності на предмет іпотеки, набули статусу іпотекодавців, тому мають всі права та несуть всі обов`язки іпотекодавців за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки.

Посилання на частину 3 статті 23 Закону України «Про іпотеку» безпідставне, так як в даному випадку не йдеться про відповідальність перед іпотекодержателем.

Умовами Іпотечного договору від 8 серпня 2006 року передбачено право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду.

Реалізація іпотекодердателем права на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, має наслідком обов`язок іпотекодавців, якими в даному випадку є спадкоємці, до яких перейшло право власності на предмет іпотеки, задовольнити за рахунок предмета іпотеки в межах вартості предмета іпотеки грошову вимогу АТ «УкрСиббанк» як іпотекодержателя, що станом на 13 грудня 2016 року становила 11172,67 доларів США.

Суд першої інстанції не розмежував грошове зобов`язання на підставі Договору про надання споживчого кредиту №0 від 8 серпня 2006 року, та зобов`язальне зобов`язання на підставі Іпотечного договору від 8 серпня 2006 року, що ввійшли до складу спадщини. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 успадкували як зобов`язання щодо погашення кредиту з урахуванням обмежень, визначених статтею 1281 ЦК України, так і майнові зобов`язання відповідати успадкованим майном, яке зберегло правовий статус іпотеки. Смерть боржника не є підставою припинення іпотеки, право іпотеки є дійсним і не припинилося.

Строк, у межах якого АТ «УкрСиббанк» як іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність і в даному випадку такий з огляду на звернення до суду з позовом 7 березня 2019 року не сплив.

Право АТ «УкрСиббанк» як іпотекодержателя на задоволення вимог в розмірі не повернутої суми кредиту, за захистом якого він звернувся до суду, порушено та підлягає захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Понесені та документально підтверджені витрати АТ «УкрСиббанк» на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 4437,98 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 6656,97 грн., а всього в загальній сумі 11094,95 грн. підлягають покладенню на відповідачів в рівних частках на кожного, а саме по 3698,32 грн. (т.1 а.с.1, т.3 а.с.44).

Справа в провадженні суду першої інстанції з березня 2019 року, суду апеляційної інстанції з жовтня 2020 року, призначалась до розгляду на 10 червня 2021 року, 11 листопада 2021 року, 14 квітня 2022 року, 23 березня 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…». Апеляційну скаргу отримано, відзив на апеляційну скаргу подано; на 23 березня 2023 року учасники справи повідомлені завчасно на зазначену ними офіційну електронну адресу; АТ «УкрСиббанк» подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 клопотань щодо справи не подано; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 23 березня 2023 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кисельовою О.В. 8 серпня 2006 року, зареєстрованим в реєстрі за №2724, стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 54,9 кв.м житловою площею 28,3 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ; та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори 4 вересня 2010 року за реєстровим №3-2272 на 1/3 частку спадкового майна; на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори 4 вересня 2010 року за реєстровим №3-2281 на 1/3 частку спадкового майна; на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори 4 вересня 2010 року за реєстровим №3-2284 на 1/3 частку спадкового майна,

шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення перед акціонерним товариством «УкрСиббанк» () за укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків номер НОМЕР_1 ) Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08 серпня 2006 року заборгованості станом на 13 грудня 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11172,67 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 3698 грн. 32 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра