РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/2301/23

Провадження 2/621/684/23

15 листопада 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - В. Філіп`євої,

з участю секретаря судового засідання - А. Бабич,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не з`явився)

представник позивача адвокат О.Гетьман (не з`явилася)

відповідач ОСОБА_2 (не з`явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про зміну (зменшення) розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 15.11.2012 року у цивільній справі №2014/4005/2012, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просив припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа за рішенням суду по справі №2014/4005/2012, та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2023 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом її учасників в судове засідання. Встановлено учасникам строк для подання заяв по суті позову.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Скористалися своїм правом щодо надання заяв по суті спору. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиції сторін у справі.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що від шлюбу з відповідачкою він має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з нього за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2012 року у цивільній справі № 2014/4005/2012 на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не оспорює та визнає свій обов`язок по утриманню сина, однак за ці роки суттєво змінився його сімейний та матеріальний стан, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Так, 08.08.2014 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 , від якого позивач має також неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14.06.2023 року у цивільній справі № 621/1585/23 з позивача на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач має хронічне захворювання на гіпотеріоз після перенесеної у 2008 році операції щитовидної залози, в зв`язку з чим потребує по життєвого приймання ліків та регулярних обстежень і диспансерного обліку у лікарів ендокринолога та кардіолога. В зв`язку з військовою агресією Російської Федерації призупинено дію його трудового договору за постійним місцем роботи, в зв`язку з чим його доходи (заробітна плата) суттєво зменшилися та стали нерегулярними. Враховуючи погіршення матеріального стану, незадовільний стан здоров`я та наявність на утриманні другої неповнолітньої дитини, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки за рішенням суду, з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня ухвалення рішення суду і до повноліття дитини.

Відповідач ОСОБА_10 не погодилася з пред`явленим позовом, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що усі викладені позивачем обставини (окрім стягнення аліментів на другу дитину за рішенням суду) вже були предметом судового розгляду і постановою Харківського апеляційного суду від 23.02.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Апеляційний суд вказав, що ні погіршення стану здоров`я позивача, ні призупинення дії трудового договору, так само як і наявність другої неповнолітньої дитини, не є підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного раніше за рішенням суду, які стягуються з позивача на її користь. Щодо наявності судового рішення в цивільній справі № 621/1585/23 про стягнення з позивача аліментів на утримання другої дитини відповідач вказала, що не була залучена до участі у цій справі, і вважає, що звернення до суду з цим позовом було спрямовано з метою зменшення в подальшому аліментів, які сплачуються на її користь. Позивач продовжує проживати спільно з другою дружиною та їх спільним сином, разом ведуть спільне господарство. Позивач внаслідок своїх хвороб не став непрацездатним, а його дружина є діючим працівником поліції та має високий стабільний дохід. Сім`я позивача має транспортний засіб, придбала квартиру, а тому його доходи дозволяють сплачувати на утримання дитини 1/3 частину його доходів. За 2023 рік позивач сплатив всю заборгованість, що була в нього наявна по аліментах (понад 20000,00 грн), а отже його матеріальний стан дозволяє утримувати їх спільного сина, а тому підстав для зменшення розміру аліментів немає, в зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач вказав, що не заперечує свого обов`язку щодо утримання обох неповнолітніх дітей, як від першого, так і від другого шлюбу. Однак, вже після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції змінилися фактичні обставини справи. Його дружина ОСОБА_11 разом із сином ОСОБА_9 проживає окремо від нього за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час з нього за двома виконавчими листами на утримання обох синів стягується 50% всіх видів доходів, що з урахуванням призупинення трудових відносин, нерегулярного заробітку, ставить його у скрутне матеріальне становище. Наявність стабільної заробітної плати у дружини ОСОБА_11 не впливає на обов`язки позивача як щодо сина ОСОБА_9 , так і щодо сина ОСОБА_12 , і тим більше не створює обов`язку для дружини утримувати його сина від першого шлюбу. Зі змісту статті 192 Сімейного кодексу України випливає, що розмір аліментів, встановлений рішенням суду, не є незмінним, і може бути переглянутий з урахуванням зміни (наявності) обставин, визначених у ній, протягом всього строку стягнення. В зв`язку із зазначеним, позивач наполягав на задоволенні позову.

У своїх запереченнях на відповідь відповідач наполягала на відмові у позові, вказавши, що позивач продовжує проживати разом із своєю дружиною та сином ОСОБА_9 . Вказала, що на даний час, виконавцем нараховується відповідачеві від 1309,00 до 1416,00 гривень, що є незначною сумою для належного утримання дитини, яка не може бути зменшена. Тому відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши доводи позовної заяви та заперечень відповідача, а також докази, подані учасниками справи, суд встановив наступне:

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 21.12.1999, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6)

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2012 року по цивільній справі № 2014/4005/2012, з позивача на користь ОСОБА_13 (відповідач ОСОБА_2 ) стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7)

Крім того, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2013 року по цивільній справі №621/1696/13-ц, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.8)

Згідно виписки лікаря Геніївської лікарні від 11.09.2023 року дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «ВСД, лікворно-венозна диспенсія»

08 серпня 2014 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №55 від 08.08.2014 (а.с.11)

Від шлюбу з ОСОБА_11 позивач має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 14 від 01.02.2016 (а.с.12)

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади щодо зареєстрованих осіб, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1

Згідно Наказу №1/0104 від 01.04.2022 року ТОВ «Фактор-Друк», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, призупинено дію трудових договорів з усіма співробітниками підприємства з 01.04.2022 року до дня припинення/скасування воєнного стану чи до окремого розпорядження, в зв`язку з чим щомісячний розмір доходів позивача з квітня 2022 по квітень 2023 року становить 0,00 гривень (а.с.13,14)

Відповідно до Довідки ЛКК № 974 від 15.05.2008 року, позивач ОСОБА_1 хворіє на післяопераційний тиреотоксикоз та потребує полегшених умов праці (а.с.16-26)

Постановою Харківського апеляційного суду від 23.02.2023 року у цивільній справі №621/1475/22 скасовано рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2022 року, та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_11 , про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.06.2023 року по цивільній справі №621/1585/23, з позивача на користь ОСОБА_11 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 (один) місяць (а.с.9-10)

13 листопада 2023 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 73310369 з примусового виконання виконавчого листа № 621/1585/23 згідно вище вказаного рішення суду про стягнення з позивача на користь ОСОБА_11 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Довідки №14526 від 18.08.2022 року, заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2014/4005/2012 за період з 01.11.2019 по 30.07.2022 року склала 84683,24 гривні.

Відповідно до Довідки №35243 від 21.04.2023 року, заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2014/4005/2012 станом на 30.03.2023 року склала 31551,00 гривні.

Згідно Довідки старшого державного виконавця Д.Шляхова (без дати) 29 травня 2023 року боржником сплачено повну суму заборгованості, і станом на 06.06.2023 року заборгованість позивача по сплаті аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 відсутня.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Тобто, розмір аліментів, раніше визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, і, навпаки, погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позову, суд приймає до уваги, що за рішенням суду від 15.11.2012 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини. Позивач ОСОБА_4 до розгляду цієї справи судом визнав позов в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

За 11 років дії рішення суду змінився сімейний стан платника аліментів, з`явилися зобов`язання по утриманню другої неповнолітньої дитини за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.06.2023 року по цивільній справі №621/1585/23 року. Крім того, в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», призупинено дію трудового договору позивача, що свідчить про втрату ним стабільного доходу.

Відповідач В.Стадник у відзиві стверджувала, що погашення позивачем всієї суми заборгованості по аліментах свідчить про наявність у нього значного доходу, однак на думку суду, вказана обставина свідчить про відсутність наміру позивача ухилитися від обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини, однак не спростовує його твердження про відсутність у нього регулярного доходу в зв`язку з призупиненням дії трудового договору.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини законом покладено, в першу чергу, на її батьків чи осіб, які їх замінюють, а не на сторонніх осіб, які є членами його сім`ї. Тому твердження відповідача про наявність високого доходу у дружини позивача ОСОБА_11 , яка працює поліцейською, не приймаються судом до уваги, і одночасно не підтверджені належними й допустимими доказами.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що позивачем ставиться питання щодо зменшення частки від заробітку (доходу), що стягується з нього на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_12 , тоді як відповідач вказує, що на даний час державним виконавцем позивачеві до сплати нараховується від 1309,00 до 1416,00 гривень щомісячно.

Однак сума, що нараховується відповідачці на даний час, визначена виконавцем на підставі ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, в зв`язку з відсутністю доходу у платника аліментів, і не визначається в частці від доходу.

Таким чином, зменшення раніше визначеної судом частки від доходу, що стягується з позивача на користь відповідача, не призведе до зміни (зменшення) нарахувань аліментів на утримання дитини, оскільки проводиться виконавцем у мінімальному гарантованому розмірі аліментів на одну дитину, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у 2023 році складає 1416,50 гривень.

В разі поліпшення матеріального стану платника аліментів відповідач також не позбавлена можливості ставити перед судом питання щодо збільшення розміру аліментів.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

За таких обставин, враховуючи баланс інтересів сторін у справі, а також право неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належне утримання, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та зменшення частки від заробітку (доходу) позивача, що підлягає стягненню на утримання старшої дитини з 1/3 на 1/4 частку.

В зв`язку з частковим задоволенням позову, керуючись положеннями статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить частково стягнути суму сплаченого судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81-83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, статтями 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну (зменшення) розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2012 року (цивільна справа № 2014/4005/2012), що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини всіх видів його заробітку до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2012 року (цивільна справа № 2014/4005/2012).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 687,10 (шістсот вісімдесят сім грн. 10 коп) гривень

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ,

Повний текст рішення складено 20.11.2023

Суддя В. Філіп`єва