СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
10 травня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Жовноватюк В.С., за участю секретаря Лопатюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору та відшкодування збитків, -
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2023 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Сторони у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.11.2021 ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) уклали договір № 22.11-1, предметом якого є зобов`язання виконавця щодо виготовлення продукції - меблі, що виконуються на замовлення (які в подальшому іменуються «продукція»). Доставка продукції здійснюється згідно з додатком 1, який є невід`ємною частиною даного договору.
Відповідно до п. 2.1. договору виконавець зобов`язується: виготовити продукцію, обумовлену в пункті 1.1. в терміни, згідно пунктів 3.5-3.6 даного договору. (У випадку порушення виконавцем строків, що зазначені в п 3.6, замовник отримує компенсацію в розмірі 0.01% від вартості продукції за кожен день прострочення, починаючи з наступного робочого дня, зазначеного у п 3.6); після сплати замовником вартості продукції за пунктом 3.1 виконавець здійснює її доставку, підйом на об`єкт замовника, збирання, монтаж, якщо сторони не домовились про інше; доставити продукцію на об`єкт у робочий час, узгоджений із замовником; після завершення виконання робіт надати замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт.
Згідно з п. 2.2. договору замовник зобов`язується: передати виконавцю на час доставки приміщення, придатне для розміщення продукції та забезпечити доступ до нього представникам з матеріалами виконавця; забезпечити виконавця електроенергією та водопостачанням для виконання його обов`язків; надати приміщення, що замикається, виконавцю, який буде виконувати відповідні роботи та зберігати продукцію та матеріали; замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі виконаних робіт, своєчасно (не пізніше трьох робочих днів) та в повному розмірі сплатити виконавцю решту вартості продукції. В разі виявлення браку або пред`явлення претензій зробити про це запис у дефектному акті; якщо замовник без поважних причин відмовляється підписати акти, зазначені в п. 2.2.4, виконавець вважає себе таким, що виконав зобов?язання за даним договором у повному обсязі; замовник зобов`язується сплатити виконавцю 0.01% від вартості продукції за кожний день у разі порушення умов, зазначених у 2.2.4; виконувати належним чином обов`язки, передбачені даним договором.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Під виконанням зобов`язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України).
Положеннями ст. 615 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Отже відповідачем порушено істотні умови укладено договору та станом на дату подання позову не виконано взятих на себе зобов`язань, що є підставою для розірвання договору та стягнення з нього збитків у розмірі сплаченої суми передплати.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору та відшкодування збитків - задовольнити.
Договір № 22.11-1 від 22.11.2021, укладений між ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 / РНОКПП НОМЕР_2 / - розірвати.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 / РНОКПП НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.С. Жовноватюк