Справа № 295/6744/23
02 листопада 2023 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_4 (далі Страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8325299.
28.09.2018 року приблизно о 13 год. 15 хв. у м. Житомирі по вул. Якова Зайка, 20, водій ОСОБА_3 (далі відповідач) керував автомобілем «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KOGEL», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної дистанції внаслідок чого здійснив наїзд на лінію електропередачі.
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено конструкцію електроопори та лінію електропередач.
Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1 , новий кредитор) укладено договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги (надалі договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору.
На підставі зазначеного, ФОП ОСОБА_1 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АМ/8325299.
Провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 42).
Ухвалою суду від 21.08.2023 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 47).
Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав; проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштові відправлення, що направлялись останньому, повернулись на адресу суду не врученим адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45-46, 49-50, 55-56).
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Окрім того, відповідач про розгляд справи сповіщався в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 53). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
08.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_4 (далі Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8325299 (а.с. 13).
Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2019 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 14).
Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АМ/8325299 (а.с. 15-20).
03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору (а.с. 7-12).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (п.п. «в»).
Таким чином, враховуючи наведенні вище положення діючого законодавства та встановлені судом обставини, які свідчать, що відповідач, як особа, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, позивач набув право регресної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення коштів в порядку регресу.
З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших витрат, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, щорозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат встановлений у ст. 141 ЦПК України. Так, зазначеною нормою передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
30.01.2019 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П. М. було укладено договір про надання правової допомоги № 30/01/19, згідно якого адвокат має надати правову допомогу у питаннях, що виникли, в т.ч., на підставі договору про відступлення права вимоги (а.с. 24).
13.03.2023 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. підписано додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 30/01/19, згідно якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 4000,00 грн (а.с. 25).
13.03.2023 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Загальна вартість робіт становить 3500,00 грн (а.с. 26).
13.03.2023 року ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 здійснено оплату на загальну суму 4000,00 грн (а.с. 27).
Із вказаного вище акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається вартість послуг, а саме: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі 500,00 грн, надання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду - 2000,00 грн, подання позовної заяви через систему «Електронний суд» - 1000,00 грн, супровід та контроль судової справи (подання заяв, клопотань з електронного кабінету позивача ФОП ОСОБА_1 в системі «Електронний суд», звернення до відділу державної виконавчої служби).
Разом з тим суд зазначає, що вказаний в акті час, що витрачений на надання правничої допомоги (подання позовної заяви через систему «Електронний суд»), загальною вартістю 1000,00 грн не є видами адвокатських послуг, перелік яких визначений статтею 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Вказані послуги носять не правовий, а організаційно-технічний характер, не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому на підставі положень статей 137, 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.
Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг),виходячи із критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню з 4000,00 грн до 2500,00 грн.
Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 21.11.2023 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .
Суддя О. М. Дубовік