ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3293/23 Справа № 216/6520/21 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 216/6520/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року (суддя Кузнецов Р.О.),

в с т а н о в и в :

12 жовтня 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, 08 листопада 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачкою був укладений кредитний договір №3571, згідно з умовами якого остання отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 11515,61 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних на строкову заборгованість за кредитом, 58,89% річних на прострочену, строк кредитування становить 36 місяців. Позичальник у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання щодо виконання взятих на себе зобов`язань не виконала, кредитні кошти вчасно не повертала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19 серпня 2021 року становить 17911,90 грн, з яких: 8862,43 грн - заборгованість за кредитом, 469,43 грн - заборгованість за строковими відсотками, 2653,18 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 5926,86 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Крім того, 06 листопада 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачкою був укладений кредитний договір №4097, згідно з умовами якого остання отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 99200,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість за кредитом, 56% річних на прострочену, а також передбачена комісія за обслуговування кредиту у розмірі 3%, строк кредитування становить 66 місяців. Позичальник у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання щодо виконання взятих на себе зобов`язань не виконала, кредитні кошти вчасно не повертала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19 серпня 2021 року становить 122087,26 грн, з яких: 77348,26 грн - заборгованість за кредитом, 20626,20 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 0,12 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 24112,68 грн - заборгованість за комісіями. Відповідачка обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, кредитні кошти не повертає, у зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитними договорами та понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 рокупозов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №3571 від 08 листопада 2018 року станом на 19 серпня 2021 року у розмірі 17911,90 грн, з яких: 8862,43 грн - заборгованість за кредитом, 469,43 грн - заборгованість за строковими відсотками, 2653,18 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 5926,86 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року станом на 19 серпня 2021 року у розмірі 97974,58 грн., з яких: 77348,26 грн - заборгованість за кредитом, 20626,20 грн -заборгованість за простроченим кредитом, 0,12 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1879,03 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за комісією та ухвалити в цій частині нове судове рішення, задовольнивши позовні вимоги в цій частині повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що відповідно до умов кредитних договорів сторони погодили розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у відповідному розмірі, необхідність внесення комісії також передбачена і у графіку платежів. Крім того, банк посилається на Закон України «Про споживче кредитування» та нову редакцію статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якими передбачено, що до витрат споживача за кредитним договором відносяться витрати, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи комісії, а тому нарахування таких витрат кредитором не є несправедливим або незаконним. До того ж, відповідачка була ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримала всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації. Вона не зверталася до банку щодо роз`яснень положень договору чи іншої інформації, як і не посилалася на те, що була обмежена в будь-якій інформації щодо умов кредитування та/або перебував під впливом обману.

Відповідачка відзив на апеляційну скаргу не надала.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами позивачем не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 08 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 сторонами у справі був укладений кредитний договір №3571, а також погоджений паспорт споживчого кредиту (а.с. 6-9).

Відповідно до умов кредитного договору від 08 листопада 2018 року банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта з використанням електронного платіжного засобу (кредитної картки), шляхом встановлення ліміту кредитної лінії на наступних умовах: загальний розмір кредиту становить 11515,61 грн, строк кредитування 36 місяців, фіксована процентна ставка становить 48% річних на строкову заборгованість, 58,89% річних на прострочену заборгованість.

06 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4097, а також погоджений паспорт споживчого кредиту та графік платежів (а.с. 74-76).

Відповідно до умов Кредитного договору від 06 листопада 2019 року банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісії, виконати зобов`язання за даним договором у повному обсязі, на наступних умовах: загальний розмір кредиту становить 99200,00 грн, строк кредитування 60 місяців, фіксована процентна ставка становить 0,001 % річних на строкову заборгованість, 56,00% річних на прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 1 по 15 міс. 2976,00 грн, з 16 по 30 міс. 2480,00 грн, з 31 по 45 міс. 1488,00 грн, з 46 по 60 міс. 917 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3571 від 08 листопада 2018 року станом на 19 серпня 2021 року заборгованість становить 17911,90 грн, з яких: 8862,43 грн - заборгованість за кредитом, 469,43 грн - заборгованість за строковими відсотками, 2653,18 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 5926,86 грн - заборгованість за простроченими відсотками. За кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року станом на 19 серпня 2021 року заборгованість становить 122087,26 грн, з яких: 77348,26 грн - заборгованість за кредитом, 20626,20 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 0,12 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 24112,68 грн - заборгованість за комісіями (а.с. 11-17).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією слід відмовити, оскільки відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами 1 - 3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на дату укладання кредитного договору (у редакції Закону № 1734-VIII), містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту (це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит) та загальних витрат за споживчим кредитом (це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із Законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зазначена у частині 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ЦК України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу (частина 3 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (частина 1 статті 20 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 20 Закону України «Про споживче кредитування» до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, зокрема, належить договір страхування та інші договори, що укладаються для забезпечення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Стандартизована форма паспорта споживчого кредитування, наведена у додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», передбачає окремий розділ про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (пеня, штрафи, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі), де зазначаються розмір платежу, база його розрахунку та умови його застосування, а також окремий розділ додаткової інформації (додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту): послуги нотаріуса, послуги оцінювача, послуги страховика, інше, де зазначаються необхідність отримання відповідної послуги, перелік осіб за наявності.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року № 49 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, положення Закону України «Про споживче кредитування» допускає, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, відносить договір страхування до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, але вимагає, щоб відомості про це були відображені в паспорті споживчого кредитування, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника в письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит, при цьому інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена в такому договорі.

Колегія суддів зауважує, що кредитний договір №4097 між сторонами був укладений 06 листопада 2019 року, кредитні кошти були отримані позичальником на споживчі потреби, що підтверджується як кредитним договором так і паспортом споживчого кредиту.

Кредит було видано на споживчі потреби, отже особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про споживче кредитування».

Так, законодавство, що регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін в 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування», тобто саме з цього часу, законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачу, до підписання ним кредитного договору №4097, було надано на ознайомлення паспорт споживчого кредиту, в якому чітко доведено до відома позичальника суму кредиту та умови його отримання, зокрема обов`язок сплати позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає: з 1 по 15 міс. 2976,00 грн, з 16 по 30 міс. 2480,00 грн, з 31 по 45 міс. 1488,00 грн, з 46 по 60 міс. 917 грн.

Отже, паспорт споживчого кредитування, скріплений підписом ОСОБА_1 06 листопада 2019 року, підтверджує отримання нею всіх пояснень та інформації, необхідної для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

За змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із банком, якщо дійсно вважала встановлення комісії за обслуговування кредиту несправедливою умовою, натомість відповідачка погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

Тобто, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Відповідачка ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору, мала реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання щодо спірних умов договору не заявляла, у подальшому виконувала його умови та покладені на неї договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання відповідачкою умов договору.

Колегія суддів наголошує, що відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією, суд першої інстанції посилався положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки, не діяла у зазначених редакціях станом на дату укладення кредитного договору та виникнення спірних правовідносин, оскільки текст статті 11 цього Закону був викладений у новій редакції Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року, що набрав чинності 10 червня 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією, з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог, у зв`язку з чим змінює рішення суду в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року, стягнутого з відповідачки на користь АТ «Банк Кредит Дніпро».

Відповідно до статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідачки на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» та збільшує цей розмірі з 1879,03 грн до 2270 грн.

Також, колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за комісією за кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року в сумі 24112 (двадцять чотири тисячі сто дванадцять) грн 26 коп.

Змінити рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором №4097 від 06 листопада 2019 року, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», збільшивши цей розмір з 97974, 58 грн до 122087 (ста двадцяти двох тисяч восьмидесяті сьомі) грн. 26 коп.

Змінити рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», збільшивши цей розмірі з 1879,03 грн до 2270 (двох тисяч двохсот сьомідесяті) грн.

В іншій, неоскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судові понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3405 (три тисячі п`ять) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 травня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста