Номер провадження: 22-з/813/410/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Держава України в особі Головного управління Національної поліції в Одеській області, скаржник: Державна казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення суду у справі

за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року,

ухваленого Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Петренка В.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями посадових осіб державного органу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду від 16 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями посадових осіб державного органу, задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5800 доларів США (за курсом НБУ на день фактичної виплати), матеріальну шкоду у розмірі 3500 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення оскаржено у апеляційному порядку Державною казначейською службою як особою, яка не брала участі у справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково.

Резолютивну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , орган, що видав 5112 від 03.08.2020 року) завдану незаконними діями посадових осіб органу державної влади матеріальну шкоду в розмірі 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США (за курсом НБУ на день фактичної виплати), матеріальну шкоду у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп та моральну шкоду у розмірі 10000 грн».

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 залишено без змін.

03 жовтня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника Державної казначейської служби України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат в межах справи.

У поданій заяві Державна казначейська служба України вказує, що 19 вересня 2023 року при прийнятті постанови Одеським апеляційним судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат згідно із положеннями ч. 13 ст. 141 та підпункту "в" п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України. З огляду на вказане, заявник просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом апеляційним судом апеляційної скарги Державної казначейської служби України.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, від представника ГУ НП в Одеській області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Аналіз положень статті 244 ГПК України та статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинстві згідно з частиною першою статті 221 ГПК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині 13 статті 141 ЦПК України передбачено зміну розподілу судових витрат апеляційним судом тільки, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове.

У справі, що переглядалася, у постанові апеляційний суд зазначив, що суд, ухваливши правильне по суті судове рішення, помилково зазначив у резолютивній частині рішення про компенсацію шкоди позивачці за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх безпірного списання з рахунку Державної казначейської служби України.

Тому резолютивну частину рішення суду в частині стягнення грошової компенсації матеріальної шкоди у розмірі 5800 доларів США, 3500 грн та моральної шкоди в розмірі 10000 грн змінив, виклавши абзац другий резолютивної частини у відповідній редакції про стягнення шкоди з Державного бюджету України як завданої незаконними діями посадових осіб органу державної влади без зазначення відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Крім того, в постанові апеляційним судом зазначено, що оскільки по суті рішення суду залишається незмінним, то перерозподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України не проводиться.

Отже, з огляду на наведене та приймаючи до уваги зміст зазначених норм права, слід дійти висновку, що апеляційним судом ухвалено під час прийняття рішення, що залишаючи по суті рішення суду без змін, з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України суд не здійснює перерозподіл судових витрат.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскільки апеляційним судом вирішено всі питання по справі, у тому разі і щодо судових витрат у вигляді судового збору особи, яка зверталася з апеляційною скаргою на судове рішення, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ДКСУ про ухвалення додаткового рішення та розподілу таких судових витрат.

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою Державної казначейської служби України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали - 14 листопада 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко