Ухвала

16 травня 2023 року

м. Київ

справа № 739/1195/20

провадження № 61-6298ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» (далі - ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині скасування наказу від 16 червня 2011 року № 161, стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року до дня фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський» на користь ОСОБА_1 718,81 грн заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року закрито. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про допуск до робочого місця згідно наказу від 03 лютого 2020 року № 20/к відмовлено.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2022 року виправлено описку у вступній та резолютивній частинах рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2022 року, де неправильно зазначено: «У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про поновлення ОСОБА_1 на посаді водія-експедитора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 05 січня 2011 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю». Судом ухвалено вважати правильним перший та другий абзаци резолютивної частини рішення суду такого змісту: «Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині скасування наказу від 16 червня 2011 року № 161, стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року до дня фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський» на користь позивача 718,81 грн заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року закрити. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про допуск до робочого місця згідно наказу від 03 лютого 2020 року № 20/к відмовлено».

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині позову про: скасування наказу ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» від 16 червня 2011 року № 161; стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року до дня фактичного розрахунку; стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь ОСОБА_1 718,81 грн заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року закрито. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про допуск до робочого місця, згідно наказу від 03 лютого 2020 року № 20/к відмовлено.

28 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року у цій справі.

У касаційній скарзі зазначає про тривалий розгляд справи судом першої інстанції та про невстановлення місцевим судом фактичних обставин справи. Вказує про порушення апеляційним судом вимог статті 137 ЦПК України (витрати на професійну правничу допомогу), статей 116, 117, 235 КЗпП України (строки розрахунку при звільненні; відповідальність за затримку розрахунку при звільненні; поновлення на роботі, зміна формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи). Зазначає, що суди попередніх інстанцій зловживають службовими обов`язками шляхом відібрання його заробітної плати.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі заявник не наводить підстав касаційного оскарження постанови апеляційного суду про закриття провадження у справі та не зазначає які норми процесуального права апеляційним судом застосовано неправильно.

Посилання заявника на те, що апеляційним судом порушено вимоги статей 116, 117, 235 КЗпП України та статті 137 ЦПК України не містить належного обґрунтування. Заявником не конкретизовано в чому саме полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Формальне посилання на норму права, яку, на думку заявника, неправильно застосував апеляційний суд, переглядаючи рішення місцевого суду, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи те, що заявник у касаційній скарзі не навів жодних підстав касаційного оскарження судового рішення та не зазначив і необґрунтував, які норми процесуального права апеляційним судом застосовано неправильно, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статями 389, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак