Провадження № 2/161/3722/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ленічевій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що з 15.02.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відносини між ними не склались, на даний час на розгляді суду перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Під час спільного проживання за спільні кошти сім`ї вони придбали квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Ford Focus, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також автомобіль Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Відповідач відмовляється провести поділ майна в добровільному порядку, відтак, позивач просить суд виділити у її приватну власність автомобіль Ford Focus, VIN НОМЕР_2 , та залишити у приватній власності ОСОБА_2 автомобіль Nissan Qashqai, VIN НОМЕР_4 , різницю вартості транспортних засобів (далі - ТЗ) стягнути з особи, в користь якої виділено автомобіль більшої вартості, а також стягнути судові витрати у праві.

Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Крім того, ухвалою суду від 01 вересня 2023 року судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на транспортні засоби, які є предметом спору.

В письмовій заяві від 25 вересня 2023 року позивач просила здійснювати розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує частково (просить суд виділити у її приватну власність автомобіль Ford Focus, VIN НОМЕР_2 , та залишити у приватній власності ОСОБА_2 автомобіль Nissan Qashqai, VIN НОМЕР_4 , а також стягнути з відповідача судові витрати, решту вимог не підтримує).

18 жовтня 2023 року на адресу суду надійшла письмова заява відповідача про часткове визнання позову, в якій ОСОБА_2 не заперечує проти виділу у приватну власність позивача ТЗ Ford Focus та виділу у його власність ТЗ Nissan Qashqai, розподіл судових витрат просить здійснити пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням факту визнання позову, у задоволенні вимог щодо компенсації вартості різниці між транспортними засобами просить відмовити.

15 листопада 2023 року на адресу суду позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, надала пояснення, аналогічні викладеному в заяві від 18 жовтня 2023 року (підтримує вимоги частково, просить стягнути з відповідача суму судового збору).

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.02.2009 року. На даний час, на розгляді суду знаходиться справа про розірвання шлюбу між ними (встановлено згідно даних АСДС).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 13 серпня 2021 року є власником автомобіля Ford Focus, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а ОСОБА_1 з 25 липня 2023 року є власником автомобіля Nissan Qashqai, держаний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 (а.с.9-10).

Вказані автомобілі придбані під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відтак, спірні транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи позицію відповідача, який визнав позов, вимоги позивача (з урахуванням заяви про їх уточнення) підлягають до задоволення.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем, з нього на користь ОСОБА_1 слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 6710 грн. Інші 50%, слід повернути позивачу безпосередньо із бюджету.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зважаючи на те, що сторони фактично дійшли згоди з приводу поділу майна, подальше існування заходів забезпечення позову є недоцільним (підстави для їх застосування відпали), відтак, суд вбачає за необхідне скасувати їх.

Керуючись ст. ст. 60,69.70,71 СК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя:

-визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на транспортний засіб Ford Focus, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ;

-Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на транспортний засіб Nissan Qashqai, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 00 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 % сплаченого судового збору згідно квитанції ПН139 від 29 серпня 2023 року, що становить 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 00 коп. Оригінал квитанції залишити в матеріалах цивільної справи № 161/14633/23.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року в цивільній справі № 161/14633/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя, а саме скасувати арешт на: 1) автомобіль Ford Focus, 2017 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 ; 2) автомобіль Nissan Qashqai, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 .

Рішення після набрання законної сили направити до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27А) - до виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк