Провадження № 2/712/1023/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1» (адреса: м. Черкаси, вул. Оборонна 18) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за утримання гаража в кооперативі,

В С Т А Н О В И В:

Гаражно-будівельний кооператив «Зірочка-1» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за утримання гаража в кооперативі. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 має в гаражно-будівельному кооперативі «Зірочка-1», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_1 площею 21,7 кв.м. та споживав послуги, що надавались гаражно-будівельним кооперативом «Зірочка-1». Між Позивачем та Відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з утримання території кооперативу, гаражів та обслуговування членів кооперативу у відповідності з вимогами Статуту. Відносини з приводу створення та діяльності кооперативу регулюються Законом України «Про кооперацію» та Статутом кооперативу.

Відповідно Статуту кооперативу до компетенції загальних зборів кооперативу відносяться визначення розмірів платежів та внесків членів кооперативу.

Згідно п. 6.2.4. Статуту, член кооперативу зобов`язаний регулярно, у визначений термін сплачувати членські внески та інші платежі, які затверджені Загальними зборами або зборами Уповноважених за поданням Правління Кооперативу.

Таким чином, між Позивачем та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки Позивач надає послуги, а Відповідач ними користується.

Позивач вказує, що відповідач має заборгованість по членських внесках та земельний податок за період з 01.01.2012 року по 31.10.2022 року на загальну суму 21 829 грн. 96 коп., що складається з суми основного боргу 6 579,91 грн., пені в сумі 7 409,68 грн., інфляційних збитків сумі інфляційних збитків сумі 5 771,77 грн. та 3% річних в сумі 2 068,61 грн.

Вказану суму боргу просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою від 10 лютого 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.04.2013 року відповідачем подано до суду заяву, в якій зазначив про погашення боргових зобов`язань перед позивачем та надав квитанцію від 16.03.2023 року на суму 8 558 грн.

04.05.2023 року відповідачем подано заяву про закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та підсудна господарському суду.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження по справі заперечував.

Відповідач до судового засідання не з`явився, в заяві про закриття провадження по справі, просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має в гаражно-будівельному кооперативі «Зірочка-1», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_1 площею 21,7 кв.м. та споживав послуги, що надавались гаражно-будівельним кооперативом «Зірочка-1». Між Позивачем та Відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з утримання території кооперативу, гаражів та обслуговування членів кооперативу у відповідності з вимогами Статуту.

Відповідно Статуту кооперативу до компетенції загальних зборів кооперативу відносяться визначення розмірів платежів та внесків членів кооперативу.

Згідно п. 6.2.4. Статуту, член кооперативу зобов`язаний регулярно, у визначений термін сплачувати членські внески та інші платежі, які затверджені Загальними зборами або зборами Уповноважених за поданням Правління Кооперативу.

Позивач вказує, що відповідач має заборгованість по членських внесках та земельний податок за період з 01.01.2012 року по 31.10.2022 року на загальну суму 21 829 грн. 96 коп., що складається з суми основного боргу 6 579,91 грн., пені в сумі 7 409,68 грн., інфляційних збитків сумі інфляційних збитків сумі 5 771,77 грн. та 3% річних в сумі 2 068,61 грн.

При цьому, під час розгляду справи відповідачем було надано суду квитанцію від 16.03.2023 року на суму 8 558 грн. про сплату за користування гаражем на рахунок позивача. Відповідач у своїй заяві послався на те, що вказана сума була сплачена ним, у зв`язку з бажанням виходу із членів кооперативу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на пункт 6.2.7. Статуту член кооперативу зобов`язаний самостійно ознайомлюватися з прийнятими в кооперативі поточними постановами, рішеннями, оголошеннями тощо, а також з особистою фінансовою заборгованістю, пункт 15.5. Статуту - за несвоєчасну сплату внесків член кооперативу сплачує неустойку у формі пені, яка нараховується за кожен день несплати за весь період заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки, а також на приписи статей 509, 525, 527 Цивільного кодексу

Позивач вказує, що відносини з приводу створення та діяльності кооперативу регулюються законом України «Про кооперацію» та Статутом, а також зазначає, що між позивачем та відповідачем виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги, а відповідач ними користується і згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку, позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

За змістом положень статті 4, частини першої статті 20 та статті 167 ГК України сторонами корпоративного спору є або юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), або учасники юридичної особи, які володіють корпоративними правами, у тому числі учасник, який вибув.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені Законом України "Про кооперацію".

Кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів (стаття 1 Закону України "Про кооперацію").

Відповідно до визначення термінів, що містяться у статті 2 Закону України "Про кооперацію", кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Позивач за своїм типом є обслуговуючим кооперативом.

Обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (статті 2 Закону України "Про кооперацію").

Відповідно до статті 10 Закону України "Про кооперацію" членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Статтею 12 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

З огляду на викладене позивач є юридичною особою корпоративного типу, а відповідач, як член цього кооперативу, відповідно до статуту та чинного законодавства має у зазначеному кооперативі корпоративні права.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі .N2509/5 77/18, від 1 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18 та від 17 грудня 2019 року по справі №904/4887/18 члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 13 жовтня 2020 року у справах №683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20), №695/2665/16-ц (провадження №14-105цс20) про те, що відносини зі сплати членських внесків між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку, є корпоративними. Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20), № 695/2665/16-ц (провадження №14-105цс20) зазначено, що «поняття «внутрішньостатутна діяльність» не використовується законодавством про кооперацію, при цьому йдеться про статутну мету або статутну діяльність. Така діяльність може стосуватися суб`єктивних прав та обов`язків особи (сплата членських внесків, управління юридичною особою тощо) і, загалом, такі відносини є корпоративними. Більш того, у правовій доктрині залежно від мети створення юридичної особи вже виділяють корпоративні спори, що виникають між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку (саморегулівні організації, споживчі, обслуговуючі кооперативи, кредитні союзи)».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і провадження по ній необхідно закрити, та роз`яснити позивачу в порядку ч.1 ст.256 ЦПК України, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 256, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження по справі за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання гаража в кооперативі закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 15 травня 2023 року.