Провадження № 2/357/3124/23
У Х В А Л А

іменем України

20 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді- Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Товстоног С. В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Київського обласного центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року позивач Київський обласний центр зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю, мотивуючи тим, що в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості ОСОБА_2 перебувала на обліку в період з 19.05.2020 року по 02.11.2020 року, як така, що шукає роботу, відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, їй було надано статус безробітної та встановлена допомога по безробіттю залежно від страхового стажу застрахованим особам, визнаним в установленому порядку безробітними відповідно до законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 19.05.2020 року наказом НТ200519 ОСОБА_1 , Білоцерківським МРЦЗ було надано статус безробітного ( за її особистою заявою ) та призначено допомогу. Відповідно до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затверджено спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду від 13.02.2009 року № 7-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року № 232/16248, за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що їх проводили. Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення» та складено відповідний акт. Актом № 133 від 07.07.2021 року Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_1 приховала інформацію про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ 15.07.2021 року винесено наказ про повернення ОСОБА_1 виплаченої їй допомоги по безробіттю, в сумі 21 351,12 грн. за період з 09.05.2020 року по 02.11.2020 року. Відповідно до cт. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Необхідною умовою для отримання допомоги по безробіттю є наявність у особи статусу безробітного. В даному випадку, оскільки, як зазначалося вище, відповідач з 30.11.2015 року і по теперішній час перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, та відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 30.11.2015 року до 20.08.2023 року призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою за догляд, згідно законодавства «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» отримання ОСОБА_1 19.05.2020 року по 02.11.2020 року допомоги по безробіттю та інших соціальних послуг є безпідставним та неправомірним. Під час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачем було надано недостовірну інформацію щодо всіх своїх доходів. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Таким чином гр. ОСОБА_1 не мала права отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" безпідставно і незаконно. У разі якщо особа отримала допомогу по безробіттю без наявності на те підстав, то вона зобов`язана добровільно повернути безпідставно отриману суму, в іншому разі відповідна сума виплаченої по безробіттю допомоги стягується з неї у встановленому законом порядку. Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 21 351,12 грн. та судовий збір в сумі 2 684 грн. ( а. с. 1-4 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 19 ) та матеріали передані для розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

14 вересня 2023 року судом здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а. с. 24).

06 жовтня 2023 року за вх. № 44023 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а. с. 25).

Згідно отриманої інформації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.03.1994 року.

Вказану вище інформацію з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, суддею отримано 01.11.2023 року, оскільки останній з 11.10.2023 року по 01.11.2023 року перебував в нарадчій кімнаті в колегії по кримінальній справі ( а. с. 26 ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.

Ухвалою судді від 02 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Київського обласного центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 20 листопада 2023 року (а. с. 27-28).

20 листопада 2023 року учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

17 листопада 2023 року за вх. № 51220 та вх. № 51285 судом отримано заяви за підписом В.о. директора Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості Наталії Філіцької, в яких просили розгляд справи провести без участі представника заявника та задовольнити вимоги в частині стягнення зі ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 684 грн. Водночас повідомили, що 15.11.2023 року відповідач ОСОБА_1 добровільно повернула незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 21 351,12 грн. у зв`язку з чим Білоцерківська філія Київського обласного центру зайнятості не має претензій щодо стягнення незаконно ро держаної допомоги по безробіттю до відповідача, яка заявлена в другому пункті позовних вимог.

16 листопада 2023 року за вх. № 51064 судом отримано заяву від ОСОБА_1 , в якій остання просила слухати справу у її відсутність. Окремо повідомляла, що борг нею був погашений в добровільному порядку. Долучила копію квитанції.

Інших заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості Скиб`юк І.В. перебувала на обліку в період з 19.05.2020 року по 02.11.2020 року, як така, що шукає роботу, відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, їй було надано статус безробітної та встановлена допомога по безробіттю залежно від страхового стажу застрахованим особам, визнаним в установленому порядку безробітними відповідно до законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

19 травня 2020 року наказом НТ200519 ОСОБА_1 , Білоцерківським МРЦЗ було надано статус безробітного ( за її особистою заявою ) та призначено допомогу.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої діяльності, а також особи, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійних, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Необхідною умовою для отримання допомоги по безробіттю є наявність у особи статусу безробітного.

Так, Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», « Про зайнятість населення» та складено відповідний акт.

Актом № 133 від 07.07.2021 року Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_1 приховала інформацію про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ 15.07.2021 року винесено наказ про повернення ОСОБА_1 виплаченої їй допомоги по безробіттю, в сумі 21 351,12 грн. за період з 09.05.2020 року по 02.11.2020 року.

Відповідно до cт. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Необхідною умовою для отримання допомоги по безробіттю є наявність у особи статусу безробітного.

В даному випадку, оскільки, як зазначалося вище, відповідач з 30.11.2015 року і по теперішній час перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 30.11.2015 року до 20.08.2023 року призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою за догляд, згідно законодавства «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Тому, враховуючи неведене, отримання ОСОБА_1 з 19.05.2020 року по 02.11.2020 року допомоги по безробіттю є безпідставним та неправомірним.

Отже, під час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачем було надано недостовірну інформацію щодо всіх своїх доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Таким чином, ОСОБА_1 не мала права отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Отже, у разі якщо особа отримала допомогу по безробіттю без наявності на те підстав, то вона зобов`язана добровільно повернути безпідставно отриману суму, в іншому разі відповідна сума виплаченої по безробіттю допомоги стягується з неї у встановленому законом порядку.

Водночас в силу положень ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачає, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частина 3 цієї статті вказаного Закону зазначає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до абз.17,18 пп.11 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 19.09.2018 року №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію: встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації; встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідач в порушення зазначених вище вимог не вказала, що з 30.11.2015 року і по теперішній час перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 30.11.2015 року до 20.08.2023 року призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою за догляд, згідно законодавства «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення або наявність такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ, дійсно є підставою для стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення.

Отже, кошти в сумі 21 351,12 грн. підлягають поверненню до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, так як згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується за рахунок коштів вказаного Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори що виникають з правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не мала права отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а звертаючись до позивача з заявою про надання статусу безробітного та підписуючи її власноручно, остання ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результаатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятій у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З отриманих судом заяв, які надійшли з боку позивача та відповідача від 16.11.2023 року та 17.11.2023 року відповідно, відповідач ОСОБА_1 добровільно повернула незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 21 351,12 грн., додано копію квитанції про сплату вказаної суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Тобто, відповідач визнала вимоги та добровільно повернула незаконно одержаної допомоги по безробіттю в розмірі 21 351,12 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка була додана останньою до заяви від 16.11.2023 року, що підтверджено в заяві від 17.11.2023 року, яка була надана позивачем.

Отже, після пред`явлення даного позову, відповідачем в добровільному порядку відшкодовано кошти в сумі 21 351,12 грн., тому між сторонами не залишилося неврегульованих питань, тобто предмет спору між сторонами відсутній, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження. Тому закриття провадження в справі виключає можливість повторного порушення в суді тотожної справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Вказана правова позиція висловлена і Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 757/46995/17-ц ( провадження № 61- 7236св21).

Така правова позиція висловлена і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 р. у справі № 13/51-04.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Окрім того, у відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Так, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Звертаючись до суду вищевказаними позовними вимогами позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 4918 від 04.09.2023 року ( а. с. 5 ).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 добровільно повернула позивачу суму в розмірі 21 351,12 грн., яку останній просив стягнути за незаконне їх одержання при допомозі по безробіттю, тим самим визнала позовні вимоги позивача, враховуючи вимоги статті 142 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Київського обласного центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості підлягають стягненню понесені позивачем при звернені до суду 50 відсотків судових витрат у сумі 1342 гривень та Білоцерківському управлінню Державної казначейської служби України Київської області повернути Київського обласного центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості 50 відсотків судових витрат, а саме у сумі 1342 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 142, 247, 255, 256, 260, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у цивільній справі за позовною заявою Київського обласного центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю, - закрити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Київського обласного центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості судовий збір у розмірі 1 342 ( одна тисяча триста сорок дві ) гривні.

Зобов`язати Білоцерківське управління Державної казначейської служби України Київської області, яке розташоване за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого буд. 36, код ЄДРПОУ - 38009832, повернути Київському обласному центру зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості (адреса місцезнаходження: 02100, м. Київ, пров. Будівельників, 5-а, , банк отримувача ГУ ДКСУ у Київській області, МФО: 820172, IBAN UA0706415) судовий збір в розмірі 1 342 ( одна тисяча триста сорок дві ) гривні, сплачений 04 вересня 2023 року згідно платіжної інструкції № 4918.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Позивач: Київський обласний центр зайнятості в особі Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості (адреса місцезнаходження: 02100, м. Київ, пров. Будівельників, 5-а, , банк отримувача ГУ ДКСУ у Київській області, МФО: 820172, IBAN UA0706415 та адреса: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 36, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст ухвали виготовлено 20 листопада 2023 року.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов