КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/4833/23
УХВАЛА

21.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку №4606/980 від 10.02.2021 року у розмірі 11280 гривень 36 копійок, а також судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

У судове засідання призначене на 20.11.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, представник позивача у позові зазначив про розгляд справи за його відсутності.

20.11.2023 року до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в якому представник просить суд закрити провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, посилаючись на сплату відповідачем заборгованості в добровільному порядку.

Дослідивши подані до суду документи та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України.

Коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено.

Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет спору - є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Судом встановлено, що предметом позову даної справи є стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором банківського рахунку №4606/980 від 10.02.2021 року, станом на 19.09.2023 року, у розмірі 11280 гривень 36 копійок

Як вбачається з даним позовом, представник позивача звернувся до суду 09.10.2023 року.

У відповідності до поданих стороною відповідача документів, вбачається, що після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 11280,40 грн. на рахунок ПАТ АБ «Південний», що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №56954621 від 13.10.2023 року.

За наслідком вищевикладеного, судом встановлено, що після пред`явлення позивачем позову до суду, відповідачем було здійснено сплату заявленої до стягнення суми заборгованості в добровільному порядку, що виключає подальший спір з приводу стягнення відповідної заборгованості в рамках даної справи, у зв`язку з чим суд вважає, що провадження в цій справі підлягає закриттю у зв`язку відсутністю предмету спору.

Частиною 2 статті 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Як вбачається, позивачем під час звернення до суду з даною заявою було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №2978 від 05.10.2023 року.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що пред`явлення позивачем позову до суду виникло внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, однак останнім було здійснено погашення спірної заборгованості до отримання копії позовної заяви по справі, суд вважає відсутніми підстави для покладення понесених позивачем витрат зі сплати судового збору на відповідача.

Одночасно, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з заявою про повернення сплаченого судового збору на підставі положень п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» .

Також, як вбачається стороною відповідача у поданому відзиві на позовну заяву, в якому заявлено клопотання про закриття провадження у справі, зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, відповідно до якого відповідачем визначено витрати на професійну правничу допомогу в цій справі в сумі 1000,00 грн.

У відповідності до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Однак, враховуючи добровільне виконання відповідачем заявлених позивачем вимог в цій справі, що фактично підтверджує визнання заявлених вимог, суд вважає відсутніми обставини, що свідчать про необґрунтовані дії позивача під час звернення до суду з даним позовом до відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування позивачем понесених відповідачем витрат в цій справі на підставі положень ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.255, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі №947/32244/23 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку №4606/980 від 10.02.2021 року, станом на 19.09.2023 року, у розмірі 11280 гривень 36 копійок закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 21.11.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.