Ухвала

15 травня 2022 року

м. Київ

справа № 753/2122/15-ц

провадження № 61-6371 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») на правонаступника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» посилаючись на те, що 12 травня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва у справі № 753/2122/15-ц ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 59 165,46 дол. США. 22 липня 2022 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 23 травня 2005 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , тому заявник просив замінити на нього стягувача АТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» задоволено. Замінено стягувача «УкрСиббанк» на правонаступника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у цій справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» відмовлено.

28 квітня 2023 року до Верховного Суду ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» подало касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України, у якій просило поновити строк посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримали засобами поштового зв`язку лише 29 березня 2023 року. Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.

Разом з тим, просив скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 242/2770/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц, від 16 березня 2023 року у справі № 2-6068/09, оскільки відсутність відкритого виконавчого провадження не є підставою для відмови заміни сторони виконавчого провадження правонаступником.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до приписів статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

За змістом цієї норми права суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою, відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, та, що до заяви додано документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

У зв`язку із заміною боржника або стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником або стягувачем проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника або стягувача всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції встановив, що постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 753/6291/21, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відносно боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку 59 165,46 дол. США та 49 514,41 грн заборгованості.

Зі спливом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності підстав для його поновлення, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, оскільки правонаступник у матеріальних правовідносинах (новий кредитор) не набув тих прав, які втратив попередній кредитор у зв`язку зі спливом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Таким чином, апеляційний суд правильно вказав, що відсутні правові підстави для заміни сторони (стягувача) у справі відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки стягувачем АТ «УкрСиббанк» пропущено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів і в поновленні такого строку відмовлено судом.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зробила висновок, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», суд апеляційної інстанції встановивши, що відносно боржника ОСОБА_2 відсутні докази відкритого виконавчого провадження, проте наявні докази про закінчення виконавчого провадження та водночас відсутні докази повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в строк, визначений законом, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для процесуального правонаступництва, оскільки ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, не доводив обставин того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_2 не пропущено та не заявляв вимог про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі його пропуску.

Посилання заявника на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 242/2770/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц, від 16 березня 2023 року у справі № 2-6068/09, оскільки відсутність відкритого виконавчого провадження не є підставою для відмови заміни сторони виконавчого провадження правонаступником є безпідставними, оскільки у цих постановах встановлені судами фактичні обставини справи не є тотожними та ідентичними у порівнянні зі справою, яка є предметом перегляду. Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставини у цій справі, на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження після спливу строку виконавчого провадження та за відсутності відкритого виконавчого провадження, що узгоджується із висновками, викладеними у вказаних вище постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Наведені норми закону та позиції Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом статті 442 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара