Справа № 496/4203/22
Провадження № 2-др/496/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретарі Стрілець Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Старенкова Олександра Юхимовича про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Старенков О.Ю. звернувся до суду 23.03.2023року із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині вирішення питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, яка складає 15 500 грн., докази про які наддасть впродовж п`яти днів. 27.03.2023 року на підтвердження витрат на правничу допомогу надіслав на електронну адресу суду заяву до якої додав: платіжну інструкцію від 07.09.2022 року на суму 10 000 грн., платіжну інструкцію від 06.02.2023 року на суму 5 025,13 грн., платником по яким є ОСОБА_1 , а отримувачем ОСОБА_3 , квитанцію № 0616-22-3 про сплату 500 грн. за консультацію з адвокатом Старенковим О.Ю., акт про надання професійної правничої допомоги та передачу грошових коштів у розмірі 15 000 грн., договір про надання правничої допомоги № 0616-22 від 06.08.2021 року.

Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.03.2023 року, заява про ухвалення додаткового рішення у справі розподіллено судді Бурану В.М.

Належним чином сповіщенні про дату та час судового засідання, учасники справи до суду не прибули, заяв та клопотання до суду не надходило.

Дослідивши заяву представника позивача, який просив задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в поновному обсязі, матеріали справи, докази щодо надання правничої допомоги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В позовній заяві адвокат зазначив, що судові витрати на правничу допомогу складають 15 500 грн. 27.03.2023 року надіслав на електрону адресу суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат до якої додав: платіжну інструкцію від 07.09.2022 року на суму 10 000 грн., платіжну інструкцію від 06.02.2023 року на суму 5 025,13 грн., платником по яким є ОСОБА_1 , а отримувачем ОСОБА_3 , квитанцію № 0616-22-3 про сплату 500 грн. за консультацію з адвокатом Старенковим О.Ю., акт про надання професійної правничої допомоги та передачу грошових коштів у розмірі 15 000 грн., договір про надання правничої допомоги № 0616-22 від 06.08.2021 року.

Судом також встановлено, що рішенням суду від 23.03.2023 року позовну заяву було задоволено повністю, тобто заява про стягнення судових витрат подана в строки передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від представника ПрАТ «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 не надійшло заперечень щодо розміру судових витрат.

У справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

На підтвердження розрахунку вартості правничої допомоги, адвокатом надано суду: платіжну інструкцію від 07.09.2022 року на суму 10 000 грн., платіжну інструкцію від 06.02.2023 року на суму 5 025,13 грн., платником по яким є ОСОБА_1 , а отримувачем ОСОБА_3 , квитанцію № 0616-22-3 про сплату 500 грн. за консультацію з адвокатом Старенковим О.Ю., акт про надання професійної правничої допомоги та передачу грошових коштів у розмірі 15 000 грн., договір про надання правничої допомоги № 0616-22 від 06.08.2021 року.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

У висновку Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зважаючи на вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат за надану правову допомогу, про яку представниками було повідомлено ще при розгляді справи по суті, суд вважає заявлені витрати співвмірними, обґрунтованими, витрати були пов`язані з розглядом справи, представник приймав участь у судових засіданнях, звертався до суду із клопотаннями та заявами, тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Для розподілу судових витрат, суд виходить з положень частини першої статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення часток, які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволених вимог, суд виходить з наступного: 13 462,88 грн.+156 109,21 грн.=169 572,09 грн. (загальна сума відшкодування).

З ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню 13 462,88 грн. (сума відшкодування ПрАТ «СК «Євроінс Україна»)/169 572,09 грн. (загальна сума відшкодування) * 15 500 грн. (судові витрати) = 1230,60 грн.

З ОСОБА_2 підлягає стягненню 156 109,21 грн. (сума відшкодування ОСОБА_2 )/169 572,09 грн. (загальна сума відшкодування) * 15 500 грн. (судовий збір)= 14 269,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 137, 263, 264, 265, 268, 270, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Старенкова Олександра Юхимовича про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1230,60 грн.

Стягнути ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 14 269,40 грн.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково, - шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його винесення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили додаткове рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Буран