Дата документу 17.11.2023 Справа № 332/1111/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/1111/23Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
Пр. № 22-ц/807/1730/23Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ КОМБІНАТ» (надалі ТОВ «ЗТМК») про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-4), в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 23801,83 грн. та середньоденний заробіток за час затримки розрахунку з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року в розмірі 40209.89 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що з 01.01.2014 року по 16.08.2022 року вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК», обіймаючи посаду роздільника титанової губки у цеху № 07. 16.08.2022 року ОСОБА_1 звільнилася з ТОВ «ЗТМК» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. В день звільнення відповідач не провів повний розрахунок та не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Марченко Н.В. (а.с. 12).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 13) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2023 року (а.с. 70-75) позов позивача у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЗТМК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в розмірі 23273,84 грн. та середньоденний заробіток за час затримки розрахунку з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року у розмірі 19736,59 грн.

Стягнуто з ТОВ «ЗТМК» () на користь держави судовий збір у розмірі 232,74 грн.

Стягнуто з ТОВ «ЗТМК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 526,96 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції частково, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, сторони у цій справі подали апеляційній скарги:

-відповідач ТОВ «ЗТМК» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 79-81) просив рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову позивача до відповідача в частині стягнення середньоденного заробітку за час затримки розрахунку з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року у розмірі 19736,59 грн.

-позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 93-99) просила рішення суду першої інстанції у цій справі змінити, а саме виключити з мотивувальної частини: розрахунок середнього заробітку «за час затримки розрахунку» та його обґрунтування, згідно яких суд першої інстанції стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку за 70 днів; встановлені судом першої інстанції обставини, у тому числі непереборної сили, у зв`язку з якими відповідач не виконав зобов`язання із виплати заробітної плати; крім того, стягнути з відповідача на її користь 23801,83 грн. заборгованості із заробітної плати, а також середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року у сумі 40209,89 грн. і судові витрати.

В автоматизованому порядку 25.07.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Крилову О.В. та Трофимову Д.А. (а.с. 86).

Ухвалою апеляційного суду від 25.07.2023 року (а.с. 87) справу витребувано у суді першої інстанції, яка була надана апеляційному суду 01.08.2023 року (а.с. 89).

В автоматизованому порядку 02.08.2023 року суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 90-91).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 у цій справі відкрито 16.08.2023 року (а.с. 114), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 115).

В силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В автоматизованому порядку 04.09.2023 року суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Крилову О.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 120-121).

Ухвалою апеляційного суду від 04 вересня 2023 року (а.с. 122) апеляційну скаргу відповідача ТОВ «ЗТМК» визнано неподаною та повернуто останньому.

Відповідач подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 126-130).

Позивач через свого представника подала апеляційному суду письмові пояснення у цій справі (а.с. 135-136).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку 09.10.2023 року суддею Бєлкою В.Ю. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 137-138).

Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, а також відповідний штат суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише у вищезазначеній в частині.

Апеляційна скарга відповідача визнана неподаною та повернута апеляційним судом останньому.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача і лише в оскаржуваній нею частині.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій частково при вищевикладених обставинах, керувався ст. ст. 141, 259, 263- 265, 273 ЦПК України та виходив із такого.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 16.08.2022 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК» обіймаючи посаду роздільника титанової губки у цеху № 07, підтверджується довідкою № 11-5/34-13 від 31.01.2023 року виданою ТОВ «ЗТМК» (а.с.8).

Згідно ст. 43 Конституції України право на одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до наказу №742 від 16.08.2022 року ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП звільнилася з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (а.с.47).

Проте, на час звільнення ОСОБА_1 , відповідач не провів з нею розрахунок.

Заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за червень липень 2022 року складає 11908,52 грн., яка обчислена без віднімання сум податків і зборів, про що свідчить довідка № 83 від 12.04.2023 року, видана ТОВ «ЗТМК» (а.с.48).

У відповідності довідки № 88 від 18.04.2023 року заборгованість по заробітній платі за серпень 2022 року складає 18529,81 грн., виданої ТОВ «ЗТМК» (а.с.49).

Ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Суд першої інстанції зазначав, що наявність заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу представником відповідача не заперечується, однак заперечується розмір заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ст. 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як зазначалось вище, що на час звільнення ОСОБА_1 відповідач не провів з нею розрахунок.

Так, в ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що заборгованість по заробітній платі складає 23273,84 грн., а не 23801,83 грн., оскільки відповідачем було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 527,99 грн., що не заперечується сторонами.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України).

Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 року N 13 постановив, що суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата.

Згідно із п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За змістом п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до наказу ТОВ «ЗТМК» № 593 від 14.12.2022 року «Про встановлення працівникам Товариства додаткових вихідних днів у грудні 2022» встановлено для денного персоналу підрозділів промислової та непромислової групи Товариства додаткові вихідні дні 27, 28 та 29 грудня 2022 року, згідно із наказом ТОВ «ЗТМК» № 594 від 14.12.2022 року «Про встановлення працівникам Товариства додаткових вихідних днів у грудні 2022» встановлено для денного персоналу підрозділів промислової та непромислової групи Товариства додаткові вихідні дні 3, 4, 5, 10, 11, 12 січня 2023 року та вважати робочими днями 17, 18, 19, 24, 25, 26 та 31 січня 2023 року (а.с. 60-61).

Вищевказані накази враховані для розрахунку заборгованості середньоденного заробітку за час затримки розрахунку. Так згідно із графіком роботи № 840 за період з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року кількість робочих годин склало 558, що дорівнює 70 дням, які розраховані таким чином: з 17.08.2022 по 31.08.2022 - 47 годин/6 днів; з 01.09.2022 по 30.09.2022 - 104 години/13 днів; з 01.10.2022 по 31.10.2022 - 95 годин/12 днів; з 01.11.2022 по 30.11.2022 -96 годин /12 днів;з 01.12.2022 по 31.12.2022 -80 годин /10 днів; з 01.01.2023 по 31.01.2023 -72 години/9 днів; з 01.02.2023 по 17.02.2023 64 години/8 днів (а.с.62).

Згідно із довідкою № 78 від 12.04.2023 року, виданою ТОВ «ЗТМК» вбачається, що нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року складає 11908,52 грн. заробітна плата за червень, липень.

Кількість відпрацьованих днів за вказаний період складає 34 дні, відповідно середня заробітна плата позивача складає 350,25 грн. за один день.70 робочих днів * 350,25 грн. =24517,50 грн. 18% податку на доходи фізичних осіб (4413,15 грн.) =20104,35 грн. -1,5% військового збору (367,76 грн.) = 19736,59 грн. (а.с.58).

Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року становить 19736,59 грн.

Крім того, вирішуючи позовну вимогу про стягнення середньоденного заробітку за час затримки розрахунку суд враховував, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року було ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до сьогоднішнього дня.

24.02.22 року ТОВ "ЗТМК" отримало повідомлення від 24.02.2022 № 478/01-6 від AT "Дніпроазот" про зупинку роботи виробничих потужностей AT "ДНІПРОАЗОТ", пов`язану з початком військових дій на території України (а.с.41).

Також, 26.02.2022 року ТОВ "ЗТМК" отримало від Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат" "Запоріжсталь" лист № 33/2009739 від 26.02.2022 року "Щодо можливого припинення постачання води", в якому було зазначено, що у зв`язку з проведенням військових дій у регіоні можливе аварійне припинення водопостачання від водороздільних мереж ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" (а.с.42).

У своєму листі № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України (а.с.43).

01.03.2022 року на ТОВ "ЗТМК" надійшов лист від 01.03.2022 № 140/03-02 від Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради із проханням негайно зменшити запаси хімічно-небезпечних речовин до мінімально можливих об`ємів (а.с.40).

Починаючи з 25.02.2022 відбувалися систематичні обстріли міст та населених пунктів у Запорізькій області. При цьому було завдано людських жертв та завдано поранень цивільним особам, були зруйновані як важливі об`єкти інфраструктури, так і житлові будинки. ТОВ "ЗТМК" розташований в межах міста Запоріжжя та являється об`єктом підвищеної небезпеки.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що на території комбінату знаходяться в достатній кількості небезпечні хімічні речовини. Насамперед хлор, тетрахлорид титану та сірчана кислота. Виробництво губчастого титану здійснюється в замкнутому технологічному циклі, що включає в себе виплавку титанового шлаку, виробництво тетрахлориду титану, електролітичне отримання магнію та хлору, металотермічне відновлення тетрахлориду титану магнієм з поверненням хлористого магнію на електроліз і поверненням хлору на процес хлорування. Сольова хлоруюча установка цеху 2 комбінату є апаратом безперервної дії, яка виробляє тетрахлорид титану, і в процесі роботи споживає газоподібний хлор. Зупинка хлоратора призводить до розриву замкнутого технологічного ланцюга і до аварійної зупинки інших переділів титано-магнієвого виробництва. ТОВ "ЗТМК" віднесено до підприємств України першого класу підвищеної небезпеки та занесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки під кодом .01.1 та внесений до Державного реєстру потенційно небезпечних об`єктів з присвоєнням йому реєстраційного номера: ПНО-01.23.2004.0001820 в зв`язку з тим, що у виробництві продукції підприємства задіяний рідкий хлор, а на його території знаходиться один з найбільших в Україні складів рідкого хлору.

Ст. 8 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" покладає на ТОВ "ЗТМК" як на суб`єкта господарської діяльності, у власності (користуванні) якого є об`єкти підвищеної небезпеки, вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу; забезпечувати експлуатацію об`єктів з додержанням мінімально можливого ризику.

Враховуючи сукупність всіх вищезазначених факторів керівництвом ТОВ "ЗТМК" було прийнято рішення про позапланову безаварійну зупинку ТОВ "ЗТМК", оформлене наказом в.о. директора ТОВ "ЗТМК" від 02.03.2022 № 174 "Про організацію позапланової безаварійної зупинки комбінату".

Також, згідно з наказом ТОВ "ЗТМК" від 31.05.2022 року № 333 "Про встановлення працівникам Товариства графіка неповного робочого часу" - з 01 червня 2022 року до стабілізації фінансово-економічного стану Товариства, але не більше ніж на 6 місяців: Введено для денного персоналу підрозділів промислової та непромислової групи Товариства графіки роботи з неповним робочим тижнем (3 дні на тиждень). Встановлено понеділок та п`ятницю додатковими вихідними днями. Зазначений наказ стосувався, також і ОСОБА_1 (а.с.46).

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136 від 15.03.2022 року передбачає, що: роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Зазначені обставини, на переконання суду, є причинами неможливості належного виконання зобов`язань щодо своєчасної виплати заробітної плати, оскільки основне виробництво було зупинене внаслідок бойових дій, небезпеки техногенної катастрофи та форс-мажорних обставин, які є по суті обставинами непереборної сили, що призвело до зупинки господарської діяльності підприємства та неможливості отримання прибутку, а з 01 червня 2022 року наказом ТОВ "ЗТМК" від 31.05.2022 року № 333 "Про встановлення працівникам Товариства графіка неповного робочого часу" введено для денного персоналу підрозділів промислової та непромислової групи Товариства графіки роботи з неповним робочим тижнем (3 дні на тиждень). Встановлено понеділок та п`ятницю додатковими вихідними днями. Зазначений наказ стосувався, також і ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в межах визнання відповідачем позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, яка підтвердження документально, в розмірі 23273,84 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку з 17.08.2022 року по 17.02.2023 року у розмірі 19736,59 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 дублюють доводи її позовної заяви у цій справі у цій частині, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а лише відображають позицію позивача, викладену в її позові, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відсутні.

Позивач та представник останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій частині .

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи в частині, яка є предметом апеляційного оскарження..

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2023 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 17.11.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Маловічко С.В.