16.11.2023 Справа № 756/5461/23
Унікальний № 756/5461/23
Провадження № 2/756/3187/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 через свого представника у квітні 2023 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому проситьу порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину грошових коштів, отриманих від відчуження відповідачем автомобіля марки «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ), що становить 255 990,00 грн, та стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти.

Зазначені обставини позивач обґрунтовує тим, що 29 серпня 2017 року між сторонами був укладений шлюб.

31 березня 2023 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано.

27 березня 2021 року в період перебування у шлюбі сторонами було набуто та зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ).

Проте, 08.02.2023 без згоди позивача згаданий транспортний засіб було зареєстровано за іншою особою, тобто продано відповідачем.

Виходячи з ринкових пропозицій, розміщених в друкованих та електронних виданнях, середня вартість транспортного засобу, яке підлягає поділу, ставить 14 000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом день продажу автомобіля 08.02.2023 складає 511 980 грн.

Таким чином, вказаний вище транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, тому позивач уважає необхідним стягнути на свою користь половину грошових коштів, що були отримані відповідачем від відчуження спільного майна подружжя.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року відкрито позовне провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково. Пояснив суду, що визначена позивачем вартість автомобіля не відповідає дійсності, оскільки спірний автомобіль його довіритель відчужив за 49 000,00 грн, відтак на користь позивача необхідно стягнути 1/2 частину вказаних грошових коштів, що становить 24 500,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд уважає, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

29 серпня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований в Оболонському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1474, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

31 березня 2023 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва № 756/2383/23 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з відомостями Головного сервісного центру МВС, 27.03.2021 в період перебування у шлюбі сторонами зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Верховний Суд у своїй Постанові від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17 вказав, що той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

На підставі вищевказаного та того, що автомобіль було придбано сторонами під час шлюбу, суд уважає спільним майном подружжя позивача та відповідача транспортний засіб марки «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ) в період з 27.03.2021 до відчуження його на користь іншої особи.

За положенням ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя, буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 27 квітня 2016 року, справа № 6-486цс16).

Згідно з відомостями Головного сервісного центру МВС, 08.02.2023 автомобіль «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ) було зареєстровано на нового власника.

Відповідно до Договору купівлі-продажу № 3246/2023/3647271 від 08.02.2023, автомобіль «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ), що на той час був у спільній власності подружжя, було продано відповідачем ОСОБА_2 покупцю ОСОБА_3 за 49 000,00 грн.

Зазначений договір був оформлений та підписаний сторонами в Сервісному центрі РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в присутності адміністратора ОСОБА_4 , яка перевірила відповідність інформації, внесеної до цього договору документам, які надані сторонами договору.

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 виснувала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З Договору купівлі-продажу № 3246/2023/3647271 від 08.02.2023 убачається, що спільне майно подружжя було продано відповідачем ОСОБА_2 за 49 000,00 грн. Натомість, під час розгляду справи позивачем не спростовано належними та допустимими доказами правомірність наведеного вище договору купівлі-продажу, а також не надано доказів того, що указаний автомобіль буле відчужено за іншу суму, ніж ту, що вказана у Договорі купівлі-продажу № 3246/2023/3647271 від 08.02.2023.

Посилання позивача на вартість спірного автомобіля у розмірі 511 980,00 грн, виходячи з ринкових пропозицій, розміщених в друкованих та електронних оголошеннях продажу, на думку суду, не може слугувати доказом вартості саме автомобіля сторін «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ), оскільки надані копії оголошень стосуються інших автомобілів з іншими технічними характеристиками, власними особливостями та станом на момент продажу.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України установлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону суд дійшов висновку про необхідність у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів, отриманих від відчуження ОСОБА_2 автомобіля марки «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ), що становить 24 500,00 грн, та стягнути вказану суму грошових коштів з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд убачає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину грошових коштів, отриманих від відчуження ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) автомобіля марки «Volkswagen» (2013 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ), що становить 24 500 (двадцять чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у розмірі 24 500 (двадцять чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2023 року.

Суддя,- Белоконна І.В.