Справа №339/324/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Ганчар Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Досяк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки і піклування) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, що укладений між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 24 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 40; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище " ОСОБА_4 ".

Свої вимоги позивач мотивує тим, що спочатку у них були хороші сімейні відносини, але згодом вони стали погіршуватися, змінилося ставлення один до одного, з відповідачем вони стали чужими людьми. Особисті відносини між ними мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Будь-які спроби примиритися задля збереження повноцінної сім`ї для дитини не дали результатів, нічого не змінилося, стосунки між ними не покращилися.

Різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків призвело до втрати взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. У сторін немає взаємних інтересів, вони не ведуть спільного господарства, більше року проживають окремо, оскільки, чоловік перейшов жити до своїх батьків. Фактично шлюб існує формально, примирення та збереження сім`ї неможливе, а тому просить не надавати термін для примирення. Проживати у такому шлюбі немає наміру, оскільки це суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні.

Від даного шлюбу народилося двоє дітей. Молодший син ОСОБА_5 спочатку проживав з нею та старшим братом, однак, останні пів року, зважаючи на бажання сина, проживає та зареєстрований разом з чоловіком та його батьками, оскільки там облаштовані всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку. Вона спілкується з сином, займається його вихованням, однак, в силу надмірної зайнятості на роботі, частих відряджень за межі області та відсутності вдома, немає змоги приділяти належної уваги дитині.

Тому, враховуючи тісний зв`язок сина з чоловіком, вважає, що визначення місця проживання сина з батьком відповідатиме інтересам дитини.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі.

Ухвалою суду від 08 вересня 2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь - яких інших процесуальних дій не проводилося.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. В судовому засіданні надала пояснення згідно яких підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві також підтвердила той факт, що вона з відповідачем разом не проживають, а син з весни проживає з батьком. На даний час не має змоги займатися вихованням дитини оскільки постійно перебуває на роботі та має часті відрядження.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. В судовому засіданні пояснив, що шлюб з позивачем є невдалим, просить його розірвати, вихованням сина займається на даний час лише він.

Представник третьої особи ОСОБА_6 надала висновок та рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 та в судовому засіданні пояснила, враховуючи інтереси дитини, неповнолітньому ОСОБА_5 доцільно проживати саме з батьком, оскільки останній займається його вихованням, дитина всім забезпечена, маму любить, але проживати з нею не бажає.

В судове засідання, призначене на 20 листопада 2023 року учасники справи не з"явилися, подали заяви про завершення розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України, встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Встановлено, що 24 липня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 40 (а.с.3).

Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з батьком. Інший син є повнолітнім (а.с.6).

Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки особисті відносини між ними мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків призвело до втрати взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. У сторін немає взаємних інтересів, не ведуть спільного господарства, більше року проживають окремо. Шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповіднодо ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, їхньої дитини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому за бажанням позивача суд залишає її взяте у шлюбі прізвище ОСОБА_4 .

Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком, не заперечуються відповідачем та доведені матеріалами позову.

Згідно акту обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що він дійсно проживає з батьком у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, в кімнатах чисто. Дитина має свою кімнату, окреме спальне місце, стіл для навчання, шафу для одягу, тумбу для шкільного приладдя, одяг, взуття по сезону. Для навчання має комп`ютерну техніку, принтер. При спілкуванні з дитиною з`ясовано, що останній більше пів року проживає з батьком ОСОБА_2 , оскільки він краще ставиться до нього і розуміє. ОСОБА_9 любить, але вона часто у відрядженнях і не має часу на відпочинок і спілкування з ним. Бабуся і дідусь не заперечують, щоб внук проживав з ними та будуть допомагати у вихованні (а.с.46).

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Так, з наданого суду висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що сторони разом не проживають, позивач має намір розірвати шлюб. Дитина більше часу проводить із батьком, оскільки з ним проживає та зареєстрована за місцем його проживання. Умови проживання батька і дитини хороші, дитина має свою кімнату, є спальне місце, забезпечена всім необхідним, має все для нормального розвитку. Батько хоче, щоб син залишився проживати з ним і не буде чинити перешкод у спілкуванні з матір`ю. Не заперечує, щоб остання брала участь у вихованні та утриманні сина. Мама не заперечує, щоб малолітній син ОСОБА_5 проживав із батьком. Тому вирішили затвердити висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_2 (а.с.31-33). Суд з`ясував також і думку сина ОСОБА_5 (13 років), який вказав, що хоче проживати з батьком, оскільки мама ним не займається, не допомагає робити уроки, весь час або на роботі, або зайнята своїми інтересами. З батьком в нього багато спільних інтересів, оскільки вони багато часу проводять разом.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд зауважує, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини, беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи здоров`я дитини, місце фактичного проживання, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення сина усім необхідним, думку дитини, а також те, що матір наполягає на задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення місця проживання дитини разом з батьком підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України, ч. 4 ст. 29 ЦК України, ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 270, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки і піклування) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб, який укладений 24 липня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 Відділом реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що складено актовий запис про шлюб № 40.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Рішення після набрання ним законної сили надіслати доДолинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області, 28 жовтня 2004, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки і піклування) місцезнаходження площа Івана Франка, 12 м.Болехів Івано-Франківської області, .

Суддя Скригун В. В.