Справа № 523/8832/22
Провадження №2/523/2069/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"31" жовтня 2023 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Магденко С.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів Договору страхування,-
08 серпня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ПрАТ «СК «Вусо» про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів Договору страхування.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.02.2022 між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика»: (Стандарт + викрадения Б) на користь вигодонабувача - ОСОБА_1 (далі «Договір»).
У травні місяці громадянин Туркменістану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно заволодів застрахованим транспортним засобом: Hyundai sonata днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2016 р.в. (далі - «ТЗ»). Тому, вигодонабувач за Договором - ОСОБА_1 подала до ЧЧ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області заяву про злочин.
07 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за виплатою суми страхового відшкодування та відповідно до Договору, передав два наявні комплекти ключів від автомобілю.
Однак, ПрАт «СК «ВУСО» повідомили позивачу, що виплата суми страхового відшкодування по події за участю автомобіля Hyundai Sonata, днз НОМЕР_1 , яка відбулася 20.05.2022, в результаті якої Т3 було викрадено, не здійснюється, на підставі наступного:
згідно п. 14.2.2. Договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» №ACS-750236 від 16.02.2022: «…Страхувальник зобов?язаний повідомити Страховику при укладанні цього Договору про всі відомі Страхувальнику обставини, що мають значення для оцінки страхового ризику...») та п. 14.2.7.2. Договору: «...Страхувальник зобов?язаний повідомити Страховику в письмовому виглялі про зміну умов, пов?язаних з експлуатацією застрахованого транспортного засобу, що впливають на оцінку застрахованих за цим Договором ризиків: …протягом п?яти робочих днів про наступні події:… передача транспортного засобу в оренду (лізинг, прокат)...». Про факт передачі Т3 третій особі згідно договору оренди транспортного засобу №3 від 06.01.2022 не було повідомлено Страховика, чим порушено вказані пункти Договору.
Позивач вказує, що цей ТЗ був переданий в оренду в межах міста Одеси 20.11.2021, а договір страхування цього ТЗ був укладений 16.02.2022, тобто до укладення цого договору страхування, відповідно ці зміни не відбувались протягом дії укладеного договору страхування та відповідно Страхувальник на порушив свої зобов?язання перед Страховиком.
Що стосується п. 12.3.19. Договору, позивачі вважають його незаконним та не відповідним законодавству, так як такого виду злочину, як крадіжка Т3 не передбачено ККУ, замість цього у ККУ наявний склад злочину вчиненого Орендарем відносно ТЗ Вигодонабувача, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом.
3) Згідно п. 15.4.3. Договору («…Страхувальник (одержувач страхового відшкодування (виплати) зобов?язаний: при настанні події за ризиком «Викрадення» надати Страховику на збереження (за винятком вилучення представниками наведених нижче предметів та документів правоохоронними органами у зв?язку з подією, що підтверджується відповідним документом): повний комплект оригінальних ключів від викраденого транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу...»).
Відповідачем було встановлено, що повний комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Страховику не надані.
Однак, позивачі зазначають, що 2 комплекти ключів було передано представнику відповідача, про що свідчить копія розписки.
Також, позивачі вважають, що пункт 15.4.3. Договору, є незаконним та не відповідає законодавству, так як регулює правовідносини сторін внаслідок викрадення Т3, у той час як такого виду злочину, як крадіжка Т3 не передбачено ККУ, замість цього у ККУ наявний склад злочину вчиненого Орендарем відносно ТЗ Вигодонабувача, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом.
4)Згідно п. 19.1.4. Договору («…Підставами для відмови Страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) є: невиконання Страхувальником своїх зобов?язань, визначених у пункті 14.2. та Розділі 15 цього Договору...») та п. 19.1.5. Договору («…Підставами для відмови Страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) є: неповідомлення або несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин...»).
Однак, у п. 19.1.4. Договору застосований союз «та» замість союзу «або» згідно якого зміст цього пункту можливо трактувати тільки в сенсі порушення усіх підпунктів пункту 14.2 та розділу 15 Договору - Страховик має право відмовити у страховій виплаті. Однак Страхувальником та Вигодонабувачем не було порушено усі вказані підпункти, що, відповідно не дає відповідачу, як Страховику право на відмову у страховій виплаті у даному випадку.
Що стосується п. 19.1.5. Договору, то Страховик навіть не навів які конкретно строки повідомлення Страховика порушив позивач.
Таким чином, згідно до вищенаведеного, позивачі вважать вищевикладені підстави для відмови та саму відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події - незаконними та безпідставними.
Крім того, позивачі зазначають, що наступні пункти Договору є незаконними та несправедливими згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», які в діючий редакції мають бути визнані недійсними, також, згідно ст. 203 ЦК України, як такі що не відповідають діючому законодавству та викладені у наступній редакції:
П. 11.2.4.Договору, вважають треба змінити «Викрадення - Б» - викрадення транспортного засобу з будь-якого місця в будь-який час доби, а саме п. 11.2.4. Договору викласти у редакції - «Викрадення -Б» - незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якого місця в будь-який час доби».
Наступні пункти Договору є незаконними згідно ст. 203 ЦК України (з причин невідповідності діючому законодавству) та незаконними, згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», які треба визнати недійсними, відповідно до невірного визначення крадіжки, замість незаконного заволодіння транспортним засобом:
п. 12.3.19. Незаконне заволодіння Т3, вчинене у інший спосіб ніж крадіжка, грабіж чи розбій (наприклад, внаслідок шахрайських дій третіх осіб).
п. 15.4.3. При настанні Події за ризиком "Викрадення" надати Страховику на збереження (за винятком вилученням представниками наведених нижче предметів та документів правоохоронними органами у зв?язку з подією, що підтверджується відповідним документом):
-повний комплект оригінальних ключів від викраденого транспортного засобу;
-повний комплект оригінальних пультів керування та (або) ключів від пристроїв проти викрадення, які були встановлені на викраденому транспортному засобі;
- свідоцтво про реєстрацію Т3 або довідка-рахунок від викраденого ТЗ.
п. 14.2.6. Не залишати у Т3 при відсутності водія Т3 документи на застрахований ТЗ (свідоцтво про реєстрацію Т3 та (або) ключі від нього у Т3. У разі викрадення застрахованого Т3 разом з документами на нього та (або) ключами (без присутності в цей момент водія в ТЗ), виплата страхового відшкодування не здійснюється.
Також, згідно укладеного договору Страхування, позивачі вважають наступні пункти Договору несправедливими згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», які треба визнати недійсними:
п. 12.3.17. Експлуатація Т3 з метою перевезення пасажирів за плату; експлуатація Т3, переданого Страхувальником в оренду/прокат; експлуатація Т3 в якості карети швидкої допомоги або рейсового автобусу. Це виключення не застосовується, якщо в Розділі 4 Договору або Додатку 1 до цього Договору міститься спеціальна позначка, що вказує на погодження Сторонами особливостей експлуатації застрахованого транспортного засобу.
Ця умова є несправедливою, так як Страхувальник попередив Страховика про те, що ТЗ був переданий в оренду в межах міста Одеси 20.11.2021, та перебував в оренді до укладення договору страхування цього Т3, який був укладений 16.02.2022, однак Страховик надав Страхувальнику для підписання стандартний бланк Договору без Додатку. Тому, цей пункт є несправедливою умовою.
Також, відповідно до п. 19.1.4. Договору, - Невиконання Страхувальником зобов?язань, визначених у пункті 14.2. та Розділі 15 цього Договору є підставою для відмови Страховика здійснити страхове відшкодування.
Ця умова є несправедливою, так як у пункті 14.2. міститься 17 - обов?язків Страхувальника, та Розділі 15 - міститься 15 - обов?язків Страхувальника, а п. 19.1.4. Договору зазначає скасування страхової винагороди за невиконання будь якої з цих 32 обов?язків Страхувальника.
В протилежність цьому п. 14.4. Договору передбачає тільки 7 обов?язків Страховика, за порушення яких Договором взагалі не передбачено будь-якої відповідальності, що створює істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача, відповідно до п. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Тому, п. 19.1.4. цього Договору є несправедливою умовою, який має бути визнаний недійсним.
Відповідно до п. 19.1.5. Договору, - Неповідомення або несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення Страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, - є підставою відмови Страховика здійснити страхове відшкодування.
Вважаю, у частині «несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку» є також несправедливою умовою.
На підставі вищевикладеного, позивачі звернулись до суду із вказаним позовом та просили суд задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 78).
28 березня 2023 року від відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній просит відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із їх незаконністю та необгрунтованістю.
Дані документи було досліджено судом у судовому засіданні та прийнято до уваги під час ухвалення судового рішення.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті позовних вимог.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. До суду надійшла письмова заява від представника позивача - адвокати Попроцького Д.М. про розгляд справи за відсутністю позивачів, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У судове засідання представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не з`явився,про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. 24 жовтня 2023 року від представника ПрАТ «СК «Вусо» - адвоката Сокол Д. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності ( арк.сп.217);
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та інших учасників процесу, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути зокрема і страхування наземного транспорту (крім залізничного).
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
16 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» №АСА-750236.
Відповідно до п.4 Договору, застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , об?єм двигуна 1999, кількість наявних комплектів ключів - 2. Особливості експлуатації застрахованого (-их) транспортного (-их) засоба (-ів) - без особливостей (розділ 4 Договору).
Вигодонабувачем за даним Договором є ОСОБА_1 (п.3 Договору).
Страховими ризиками є: Стандартний пакет; Викралення Б.
Згідно із п. 11.2.4. п. 11 Договору «Викрадення-Б» - викрадення транспортного засобу з будь-якого місця в будь-який час доби.
Страхова сума щодо Т3 складає 322 560,00 грн.
Строк дії Договору з 00:00 год. 17.02.2022 до 24:00 год. 16.02.2023 (п.7 Договору).
Загальний страховий платіж до Договору склалає 1 1 676,70 грн.
Відовідно до п.4.7. Договору, франшиза за ризиком «Викрадення» складає 5%.
01 червня 2022 року ОСОБА_2 повідомив про викрадення застрахованого транспортного засобу страхову компанію здійснивши телефонний дзвінок на номер Call-центру.
07 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання полії з наземним транспортним засобом (Заява на виплату страхового відшкодування) та вказав, що 20 травня 2022 року близько 05:38 год. в АДРЕСА_1 він виявив відсутність застрахованого ТЗ, який був переданий за договором оренди громадянину ОСОБА_4 .
07 червня 2022 року спеціалістом представництва ПрАТ «СК «ВУСО» у м.Одеса, ОСОБА_5 прийнято від страхувальника ОСОБА_2 , передані ним добровільно, згідно із раніше укладеним договором страхування, два комплекти ключів від замку запалювання автомобіля «Нyundai Sonata», д/з НОМЕР_3 .
Листом від 15 червня 2022 року №1505/2240099 ПрАТ «СК «ВУСО» керуючись Розділом 12, 19 Договору було повідомлено ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку страховим та здійснення виплати відшкодування щодо заявленої події.
Частино 1 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» визначені умови, за яких страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування. Зазначеними нормами законодавства передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
В частині вимог про визнання відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачеві неправомірною суд зазначає наступне.
Так, відмова відповідача у виплаті страховго відшкодування обгрунтована наступним:
- згідно п. 14.2.2. Договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» №ACS-750236 від 16.02.2022: «…Страхувальник зобов?язаний повідомити Страховику при укладанні цього Договору про всі відомі Страхувальнику обставини, що мають значення для оцінки страхового ризику...») та п. 14.2.7.2. Договору: «...Страхувальник зобов?язаний повідомити Страховику в письмовому виглялі про зміну умов, пов?язаних з експлуатацією застрахованого транспортного засобу, що впливають на оцінку застрахованих за цим Договором ризиків: …протягом п?яти робочих днів про наступні події:… передача транспортного засобу в оренду (лізинг, прокат)...». Про факт передачі Т3 третій особі згідно договору оренди транспортного засобу №3 від 06.01.2022 не було повідомлено Страховика, чим порушено вказані пункти Договору.
- згідно п. 15.4.3. Договору («…Страхувальник (одержувач страхового відшкодування (виплати) зобов?язаний: при настанні події за ризиком «Викрадення» надати Страховику на збереження (за винятком вилучення представниками наведених нижче предметів та документів правоохоронними органами у зв?язку з подією, що підтверджується відповідним документом): повний комплект оригінальних ключів від викраденого транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу...»).
- згідно п. 19.1.4. Договору («…Підставами для відмови Страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) є: невиконання Страхувальником своїх зобов?язань, визначених у пункті 14.2. та Розділі 15 цього Договору...») та п. 19.1.5. Договору («…Підставами для відмови Страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) є: неповідомлення або несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин...»).
Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль був переданий в оренду третій особі, разом із одним комплектом ключів та оригіналом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в межах міста Одеси 20.11.2021р., а договір добровільного страхування було укладено 16.02.2022р., таким чином жодних змін під час дії договору не відбулось, а тому ці доводи для відмови у виплаті страхового відшкодування не є обгрунтованими.
Відповідач посилається, що відповідно до п.п. 12.3.19 Договору не підлягають відшкодуванню збитки, що виникли за нижчезазначених обставин:..незаконне заволодіння Т3, вчинене у інший спосіб ніж крадіжка, грабіж чи розбій (наприклад, внаслідок шахрайських дій третіх осіб).
Таким чином, сторонами Договору погоджено, що відшкодування здійснюється у випадку, якщо незаконне заволодіння ТЗ під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, визнається страховим випадком за умови його заволодіння шляхом грабежу, крадіжки, розбою. В той час посилання на ст. 289 КК України та на протиправне вилучення будь-яким способом у Договорі відсутнє.
Однак, суд оцінює критично дані заперечення представника відповідача стосовно того, що зазначена подія, а саме викрадення належного позивачу автомобіля не кваліфікується відповідачем саме як «крадіжка», з огляду на те, що відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В примітці до цієї статті визначено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Із цієї примітки випливає, що способом такого заволодіння (протиправного вилучення) може бути будь-який (таємний (крадіжка), відкритий (грабіж), обман тощо), а стаття 289 КК України є спеціальною статтею щодо злочинів проти власності.
Таким чином, в даному випадку, відбулося незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом таємного викрадення (крадіжка), проте, кримінальне правопорушення кваліфікується за спеціальною статтею Кримінального кодекс України, а саме статтею 289 КК України.
Щодо визнання недійсними з моменту укладення пунктів Договору страхування слід зазначити наступне.
Укладаючи Договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика», страхувальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором і погодився з ними. Так позивач погодився з усіма умовами договру та виконував їх, до моменту викрадення ТЗ із заявами про внесення будь-яких змін до договору не звертався, а тому в задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів Договору страхування підлягають частковому задоволеню.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3,4, 5, 12,13, 76-81, 265, 280-282, 315-319 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів Договору страхування - задовольнити частково.
Визнати відмову ПрАТ «СК «ВУСО», викладену у листі вих. №1505/2240099 від 15.06.2022 р. про виплату страхового відшкодування за випадком назаконного заволодіння транспортним засобом за Договором добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» від 16.02.2022 р. - незаконною.
Визнати з дати укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» № ACS-750236 від 16.02.2022 року наступні умови: п. 12.3.19, п. 15.4.3, п. 14.2.6, п. 12.3.17, п. 19.1.4, п. 19.1.5 цього Договору - недійсними.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11. 2023 року.

Суддя: Аліна С.С.