ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року про забезпечення доказів по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про застосування наслідків недійсності правочинів шляхом їх скасування, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про застосування наслідків недійсності правочинів шляхом їх скасування.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення доказів по справі та просила забезпечити шляхом витребування наступних доказів по справі: 1. Оригінал зразку почерку із документів, складених ОСОБА_3 під час отримання ним паспорта громадянина Радянського Союзу від 01 червня 1982 року серія НОМЕР_1 Жовтневим РВД м.Дніпропетровськ, який знаходиться у Державній Міграційній службі України Соборного відділу у м.Дніпрі (м.Дніпро); 2. Оригінал зразку почерку із документів, складених ОСОБА_3 під час отримання ним паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 24 листопада 2000 року Жовтневим РВ УМВС України Дніпропетровського міського управління в Дніпропетровській області, який знаходиться у Державній Міграційній службі України Соборного відділу у м.Дніпрі (м.Дніпро); 3. Оригінал зразку почерку із документа, підписаного ОСОБА_3 під час складання їм договору купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , від 20 травня 1991 року, 8/100 частин жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулішовим Я.О. по реєстру за номером 4-1706, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (оригінал цього документу зберігається у вигляді інвентаризаційної справи у комунальному підприємстві Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської Ради адреса: вул.Воскресенська,9, яке підпорядковане Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради); 4. Оригінал зразку почерку із документа, підписаного ОСОБА_3 під час складання їм договору купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , від 20 травня 1991 року, 8/100 частин жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулішовим Я.О. по реєстру за номером 4-1706, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (оригінал цього документу зберігається у фонді Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, вул.Данила Галицького,14 м.Дніпро Дніпропетровська область, 49102); 5. Оригінал примірника довіреності від 03 червня 2021 року, який знаходиться у справі приватного нотаріуса Бондаря М.О., реєстраційний номер 229, робоче місце якого: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_3 , та підписана, чи не підписана, ОСОБА_3 . 6. Довідку про нарахування та отримання пенсії ОСОБА_3 за період з 2014 року по теперішній час від Пенсійного фонду України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про витребування доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що без отримання доказів вона не має можливості захистити свої порушені права. Докази, які вона просить забезпечити, жодним чином не порушує прав ОСОБА_3 та не порушує вимог Закону України Про інформацію.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи заяву ОСОБА_7 суд дійшов висновку, що нею не надано жодних документальних підтверджень факту порушення її прав оспорюваними правочинами, стороною яких вона не була. Що ж стосується переважного права позивачки стосовно придбання нерухомого майна, як співвласника будинку, в якому розташована частка, відчужена за оспорюваними правочинами, передбаченого ст.362 ЦК України, то суд звернув увагу на те, що відповідач теж має таке право, як співвласник зазначеного будинку, та спір за позовом ОСОБА_1 з цього приводу розглядається в іншій цивільній справі №201/4052/22. До того ж, позивачка не довела, що докази, які вона просить забезпечити, можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, як того вимагає ч.1 ст.116 ЦПК України. Що ж стосується вимоги про витребування оригіналу примірника оспорюваної довіреності від 06 червня 2021 року, який знаходиться у справі приватного нотаріуса Бондаря М.О., то суд звертав увагу на те, що цей документ вже був витребуваний раніше за клопотанням позивачки та надійшов до суду від нотаріуса 31 березня 2023 року, наразі приєднаний до матеріалів справи, разом з якими надавався в розпорядження експерта для проведення експертизи. В даному випадку, відомості, які просить витребувати позивачка, стосуються іншої особи - ОСОБА_3 , який не давав згоди на збирання інформації стосовно нього.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.3 ст.116 ЦПК України).

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч.4 ст.116 ЦПК України).

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч.5 ст.118 ЦПК України).

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18, від 11 березня 2020 року у справі №9901/608/19.

В даному випадку підстав для забезпечення доказів немає. У даній справі відсутні обставини, які б свідчили про те, що документи які просив витребувати заявник буде втрачено або збирання чи подання цієї інформації згодом стане неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як 1) забезпечення та 2) витребування доказів (ч.4 ст.84 ЦПК України).

Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення ст.116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Крім того, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Звернення до суду із відповідною заявою це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів суд першої інстанції правильно виходив з того, що у даному випадку забезпечення доказів необхідне для того, щоб захистити порушене право заявника, а не для того, щоб встигнути отримати відповідні докази до настання моменту неможливості їх збирання.

За цих обставин ухвала постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її зміни чи скасування немає.

Приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань, які б стверджували про те, що оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції постановлено без додержання норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року про забезпечення доказів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: М.О.Макаров

І.Ю.Ткаченко