Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4602/23
Провадження № 2/644/1606/23
17 листопада 2023 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:
у складі: головуючого судді Бугери О.В.,
за участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Шмуйлової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, -
Позивачем, 06.07.2023 року, до суду подано відповідний позов. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо їх спільної дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідачка є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дівчинка проживає із ним. Шлюб між ним та відповідачкою розірваний, він не чинив та не чинить перешкоди відповідачці у спілкуванні з дитиною. З його боку для дитини створені всі умови для її розвитку, навчання. Відповідачка веде аморальний образ життя, вживає алкоголь, фактично за місцем реєстрації не проживає, будь-якої допомоги дитині не надає, аліменти не сплачує, участі в житті дитини не приймає. Вважав, що є підстави для позбавлення її батьківських прав.
В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити, суду пояснив, що він перебував із відповідачкою в шлюбі, в 2016-2017 році стосунки почали погіршуватись, відповідачка вживала алкогольні напої, зустрічалась із іншими чоловіками, тому він прийняв рішення розірвати стосунки та в 2019 році переїхав до своєї матері. В 2020 році подав позовну заяву про розірвання шлюбу. Донька проживала з відповідачкою, але він ніколи не втрачав зв`язок із дитиною, на будь-яке прохання приїхати завжди приїжджав. Внаслідок поведінки відповідачки донька дуже часто казала, що боїться бути вдома. Відповідачка не погоджувалась віддати йому дитину, їй рекомендували і соціальні служби передати доньку йому, але вона не погоджувалась. В 2021 році йому зателефонувала донька, була дуже налякана, просила її забрати, казала, що мати в стані алкогольного сп`яніння, він негайно приїхав з бабусею. Забрав дитину до себе, та з того часу вона мешкає із ними. Він звертався до Департаменту з приводу позбавлення батьківських прав, з відповідачкою проводили бесіди, але її поведінка не змінилась, а навіть погіршилась. Наразі донька навчається дистанційно, відвідує Центр для дітей, він слідкує за розвитком та здоров`ям, є укладена декларація з педіатром, стягнув з відповідачки аліменти, але вона їх жодного разу не сплачувала. Дитина боїться матері, дуже хвилюється, що її повернуть жити із мамою. Бачив відповідачку, вона мешкає на теплотрасах, збирає сміття, вживає алкоголь, приводить до квартири своїх знайомих безхатьків, за собою не слідкує. Лише одного разу, після того, як донька почала проживати із ним, відповідачка зателефонувала вночі 2021 року, привітати дитину з днем народження, після цього не телефонувала та не цікавилась життям дитини. Наразі навіть не знає, в якій теплотрасі вона мешкає. Подав позов з метою захистити дитину від такого впливу.
Представник позивача доводи позивача підтримала, зазначила, що відповідачка самоусунулась від участі в житті дитини, не цікавиться станом здоров`я дитини, її розвитком, не приймає участі в її утриманні. Вважала, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав, органом опіки також прийнято рішення щодо доцільності позбавлення прав відповідачки.
Представником Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та відповідне рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена за місцем реєстрації, шляхом надіслання судової повістки. Судові повістки повертаються поштовим відділенням із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Враховуючи думку позивача, представника позивача, що суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки, заочно.
Суд, вислухавши доводи позивача, його представника, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
У відповідності зі ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. Дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Сторони у справі перебували в шлюбі з 18.12.2004 року. Шлюб був розірваний відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2021 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб, копією рішення суду.
Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , дитина є власницею відповідної квартири, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження, копією договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Малолітня ОСОБА_3 та її батько, позивач у справі, взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, за адресою АДРЕСА_2 . За вказаною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_4 , яка є власницею квартири, є матір`ю позивача та бабусею малолітньої дитини, що підтверджується відповідними копіями довідок, копією договору купівлі-продажу, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.06.2023 року, за адресою фактичного проживання АДРЕСА_2 у дитини ОСОБА_5 окремо своє ліжко, є стіл для занять, куточок для шкільного приладдя, іграшок. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, постільною білизною, телефоном. Продукти харчування в повному обсязі для дитини відповідного віку. Психологічний клімат в родині спокійний, стосунки між членами родини доброзичливі, родинні, ОСОБА_5 оточена турботою батька та бабусі.
Судом оглянуто фотознімки надані позивачем, на яких міститься зображення відповідачки, яка перебуває в люку теплотраси, поряд із магазином з пакетами сміття, на зображеннях занедбана особа.
З інформації наданої КНП «Міська дитяча поліклініка № 1» Харківської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у закладі з народження, декларація про вибір лікаря, укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_6 , станом здоров`я дитини та відвідуванням поліклініки з жовтня 2020 року займається батько ОСОБА_1 , на диспансерному обліку дитина не перебуває, щеплена за віком.
Відповідно до довідки КЗ «Харківська початкова школа №121» ХМР від 31.05.2023 року, ОСОБА_3 , дійсно навчається з 2020 року у 4-А класі, за характеристикою закладу у дівчинки навчальні досягнення на достатньому рівні, батько приділяє увагу вихованню доньки, систематично відвідує батьківські збори, активно спілкується із класним керівником, допомагає у класних справах. Мати за час навчання ОСОБА_5 на батьківські збори не з`являлась, не цікавиться навчанням доньки, з класним керівником не спілкувалась.
В судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_4 , яка є бабусею малолітньої ОСОБА_3 , яка пояснила, що наразі вона проживає із сином, позивачем у справі, його малолітньою донькою ОСОБА_5 , саме вона та її син повністю забезпечують утримання та розвиток дівчинки. Раніше вона допомагала відводити дитину в школу, зараз навчання відбувається онлайн, вона допомагає вчити уроки. Відповідачка веде аморальний образ життя, від сусідів знає, що вона п`є. Дитина навіть не хоче чути про маму, вона її боїться. Забрати дитину їй рекомендували ще раніше соціальні служби, але відповідачка не віддавала. Коли вони на прохання дитини приїхали та забрали її, відповідачка була в нетверезому стані, спала, а потім через деякий час приїхала до них, стукала в двері, кричала, лаялась, вимагала повернути дитину, онука була налякана, викликали поліцію та відповідачка пішла, більше вона її особисто не бачила.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до наданого суду висновку Департаменту служб у справах дітей від 29.08.2023 року за №302, визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком Департаменту оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, ОСОБА_2 запрошувалась на засідання Департаменту, але не з`явилась, пояснень, чи документів не надала, з приводу встановлення їй порядку спілкування з донькою до Департаменту не зверталась, доказів щодо виконання нею обов`язків по відношенню до малолітньої доньки не надала.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що враховуючи поведінку матері дитини, відсутність будь-якої участі в житті дитини протягом більше 2 років, вимоги позову підлягають задоволенню, таке рішення буде відповідати інтересам дитини.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав в сумі 1073,60 гривень, оскільки позивач, як особа з інвалідністю 2 групи від сплати судового збору звільнений.
Керуючись ст.ст. 6, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 12, 81, 95, 141, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 20.11.2023 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути оскаржено в Харківському апеляційному суді протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Головуючий: суддя О.В. Бугера