Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2-о/229/126/2023

Справа № 229/5150/23

20 листопада 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 02 вересня 1982 року на російській мові на « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , та диплом НОМЕР_2 , виданий 21 липня 1982 року на російській мові на « ОСОБА_2 », належить їй - ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що відповідно до другої сторінки паспорта громадянина України, вона є - ОСОБА_1 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненій 02 вересня 1982 року російською мовою на « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначене ім`я « ОСОБА_3 ». Крім того, у дипломі про закінчення Слов`янського технічного училища № 56 серія НОМЕР_2 , виданого 21 липня 1982 року на « ОСОБА_2 » російською мовою зазначене ім`я « ОСОБА_3 ». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні імені в паспорті громадянина України, трудовій книжці серії НОМЕР_3 та дипломі НОМЕР_2 у заявника виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком. Головним управління ПФУ в Миколаївській області заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 прізвище « ОСОБА_4 » нею було змінене на « ОСОБА_5 ». У зв`язку з необхідністю встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику, вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27 липня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила розглянути справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що 11.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з метою призначення пенсії за віком.

Згідно зі ст. 27 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається виходячи із заробітної плати та страхового стажу застрахованої особи. Ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи, тривалості перерв та, крім того - навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою КМУ від 12.06.1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в п.1.2 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані про наявність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. П. 1.8 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція) після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Пунктом 2.13 Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

У пункті 2.6 Інструкції встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 1 постанови Пленуму також зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_5 », актовий запис №27 (а.с.35).

Згідно паспорта громадянина України, виданого Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області 26 лютого 2002 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , російською мовою « ОСОБА_1 » (а.с.8-9).

Диплом серії НОМЕР_2 був виданий 21 липня 1982 року Слов`янським технічним училищем № 56 на ім`я « ОСОБА_2 », російською мовою « ОСОБА_2 » (а.с.11).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , зазначено, що вона видана 02.09.1982 року на ім`я « ОСОБА_2 » (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі паспорту НОМЕР_5 , прізвище останньої виправлено на « ОСОБА_7 » (російською мовою) (а.с.36-42).

Першим записом в даній трудовій книжці зазначено, що ОСОБА_8 в період з 01.09.1980 року по 21.07.1982 року навчалась у Слов`янському технічному училищі № 56, диплом № НОМЕР_6 .

Як вбачається з копій диплому та трудової книжки існує розбіжність в написанні імені заявника російською « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 ».

Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 19.04.2023 року № 87 заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки в трудовій книжці на титульному аркуші ім`я російською мовою « ОСОБА_3 » не відповідає паспортним даним заявника російською мовою « ОСОБА_3 ». Одночасно з цим, запис про зміну прізвища російською мовою з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_7 » здійснено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, а саме - в записі про документ, на підставі якого внесено зміни, не зазначено дату видачі документу. Документи, підтверджуючі зміну прізвища, відсутні. Крім того, в підставах внесення запису про період навчання з 01.09.1980 по 21.07.1982 відсутня дата видачі диплому (а.с.33-34).

Сукупність вказаних доказів свідчить, що розбіжності в написанні імені російською мовою заявника в трудовій книжці, дипломі та паспорті, а також помилки в оформленні трудової книжки, допущені при заповненні диплому та трудової книжки.

Оскільки змістом вказаних документів визначаються складові для призначення пенсії - страховий (трудовий) стаж, то вказані документи є правовстановлюючими документами, на підставі яких підтверджується фактичний період трудового стажу заявника та визначається розмір пенсії, а, відтак, і залежить наявність права на отримання пенсії.

Отже, з метою забезпечення можливості реалізації заявником зазначеного права, існує необхідність встановлення юридичного факту належності документів, оскільки від встановлення цього факту також залежить виникнення її права на звернення до органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що заявником були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 02 вересня 1982 року на російській мові на « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , та диплом серії НОМЕР_2 , виданий 21 липня 1982 року на російській мові на « ОСОБА_2 », належить заявнику - ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 02 вересня 1982 року на « ОСОБА_2 » (на російській мові), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та диплом серії НОМЕР_2 , виданий 21 липня 1982 року на « ОСОБА_2 » (на російській мові), належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко