Провадження № 2/947/4415/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Луняченка В.О.,

при секретарі Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 ) про відшкодування шкоди завданої дорожньо- транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 3200 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою, до суду звернувся ОСОБА_1 , позов мотивований тим, що ОСОБА_2 є виним у скоєнні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з неправомірним діями відповідача які призведи до ДТП, пошкоджено автомобіль, який є власністю позивача, чим спричинено матеріальну шкоду. Позивач просить стгянути з винної у ДТП особи різницю між сплаченим страховою компанією відшкодуванням та страховим полісом, а саме франшизу розміром 3200,00 гривень.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О.

Ухвалою судді від 14.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, а саме її частин 1,2,4 - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 28.07.2023 року о 10.07 годин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Niva, н/з НОМЕР_3 по вул.Ак.Глушко, 14/4 в м.Одесі, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 6, н/з НОМЕР_4 , який рухався позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 «Правил дорожнього руху» України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Так постановою Київського районного суду м.Одеси від 07.09.2023 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Mazda 6, н/з НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chevrolet Niva, н/з НОМЕР_3 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить поліс АТ/2334477 від 12.12.2022, строк дії договору з 15.12.2022 по 14.12.2023.

З відповідною заявою про страховий випадок ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії АТ «СГ «ТАС», яка листом від 03.08.2023 №11029/9123 повідомила про відшкодування за страховим полісом АТ/2334477 від 12.12.2022 матеріальної шкоди у розмірі 2100,00 гривень шляхом перерахування на банківські реквізити вказані позивачем з вирахуванням розміру франшизи, яка становить 3200 грн.

Суд ураховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Згідно з п. 22.1ст. 22 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Відповідно до п. 36.6ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 3200,00 гривень не відшкодований, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1073,60 гривень.

У відповідності до положення ст. 142 ч.1 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В даному випадку, відповідачем визнано позовну вимоги, у зв`язку з чим судові витрати позивачеві відшкодовуються наступним чином: - стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 гривень ( 50% від сплаченого судового збору 1073,60 грн.);

- повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору (загальний розмірі 1073,60 гривень) в розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_6 місце реєстрації АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, грошові кошти ( франшиза) у розмірі 3200,00 ( три тисячі двісті грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_6 місце реєстрації АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 гривень ( 50% від сплаченого судового збору 1073,60 грн.).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_6 місце реєстрації АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ) з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого ним судового збору згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 12.09.2023 року сплачені на реквізити Київського районного суду м.Одеси (загальний розмірі 1073,60 гривень) в розмірі 536,80 гривень.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 10.11.2023.

Суддя Луняченко В. О.