Провадження №2/369/6073/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення без руху)

19.09.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши матеріали позовної заяви Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (в особі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

Позивач Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (в особі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради про позбавлення батьківських прав.

Подана заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 14 частини 2 статті Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» є безпідставним, оскільки вбачається, що Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (в особі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) звернувся до суду з позовною заявою, а не з заявою.

Закон України «Про судовий збір» розмежовує поняття «позовна заява» та «заява». Відповідно до вказаної норми права визначено, що судовий збір не справляється за подання саме заяви, а не позовної заяви, оскільки законодавець розмежовує дані поняття.

Так, в пунктах 7-12, 12-1, 16 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» зазначається перелік категорій справ, за які не справляється судовий збір, і які підлягають розгляду в порядку окремого провадження, шляхом подання заяви.

В пунктах 1-6, 15 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» йдеться посилання на подачу заяв з процесуальних питань (скасування судового наказу, зміни чи встановлення способу, порядку і строку виконання рішення, поворот рішення, тощо).

Лише в пункті 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено категорію справ позовного провадження, за яку при подачі позовної заяви позивачем не справляється судовий збір.

Матеріали справи свідчать, що Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (в особі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) звернувся до суду із позовною заявою, а тому не звільняється від сплати судового збору при її подачі із вимогою про позбавлення батьківських прав.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами і доповненнями, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору та його звільнення є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В ухвалі від 27.07.2021 року в справі №461/5125/20 Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав не вирішує питання прав та інтересів інших осіб, зокрема прав та обов`язків малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов`язків відповідача як матері дитини, яких остання може бути позбавлена у разі ухвалення рішення про задоволення позову, відтак пункт 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на справи за позовом про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п.2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ з 01 січня 2023 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 2684,00 грн.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, вони мають перешкоди зі сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі. При цьому, замість окремого клопотання про звільнення від сплати судового збору з наведенням доводів і поданням доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору, останній зазначає про ці обставини лише одним реченням в прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 2684,00 грн.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 2684,00 грн.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

В порушення ч. 3 ст. 166 СК України позовна заява не містить вимог про стягнення аліментів.

Також до участі у справі не залучений батько дитини та не зазначено будь-які відомості про нього, хоча рішення у справі безпосередньо впливає на його права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Без усунення зазначених недоліків позовна заява не може бути прийнята до провадження суду та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (в особі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради про позбавлення батьківських прав- залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків сім днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки, позовна заява буде вважатись неподаною та підлягатиме поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Андрій ВОЛЧКО