Провадження № 2/761/149/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Дубекспо», Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» до Київської міської прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 р. на адресу суду від Голосіївського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ПП «Дубекспо», ПрАТ «Глазер-Юн» до Київської місцевої прокуратури № 1, ГУ ДПС у м.Києві, ГУ ДКСУ у м.Києві про відшкодування моральної шкоди, у якому просять стягнути на користь кожного з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України по 41247,53 грн. у якості моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що у вироку Голосіївського районного суду м.Києва від 20.02.2013 р. у справі № 752/1332/13-к були кваліфіковані дії ОСОБА_1 , а також діяльність ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-Юн», керівником яких він є, як злочинні. Внаслідок перегляду вказаного вироку в апеляційному порядку, ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 15.05.2013 р. вирок змінено, а саме виключено з нього описання дій ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що відносно них фактично ухвалено виправдувальний вирок, позивачі вважають, що вказана обставина згідно положень закону є підставою для відшкодування завданої кожному з них моральної шкоди, яку вони оцінили у розмірі 41247,53 грн., а тому звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28.01.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.06.2020 р. задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , замінено первісного відповідача Київську місцеву прокуратуру № 1 належним відповідачем Прокуратурою міста Києва (Київською міською прокуратурою), а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 31.03.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надійшла їх письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за їх відсутності.

Представники відповідачів Київської міської прокуратури та ГУ ДКСУ у м.Києві в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ними заявах по суті справи.

Представник відповідача ГУ ДПС у м.Києві в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов його відзив на позов, у якому він виклав заперечення проти нього та просив відмовити в задоволенні.

З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.02.2013 р. Голосіївським районним судом м.Києва у справі № 752/1332/13-к ухваленого вирок за результатами розгляду кримінального провадження № 0000005 від 04.01.2013 р. за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 51000,00 грн.

При цьому, у тексті вироку серед іншого визначено, що «В ході провадження досудового слідства встановлено ряд СГД реального сектору економіки («вигодонабувачі»), які скористалися послугами ПП «Охторг» для незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та завищення валових витрат.

Так, досудовим слідством встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 ПП «Охторг» дало змогу директору ПрАТ «Глазер-Юн» ОСОБА_1 , використовуючи реквізити ПП «Охторг», створити документальну видимість фінансово-господарських операцій, що носили безтоварний характер, з метою включення у звітних податкових періодах в декларації з ПДВ суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ПрАТ «Глазер-Юн» суми податкового кредиту по безтоварних операціях сформованих з ПП «Охторг», з метою подальшого отримання бюджетного відшкодування для ПП «Дубекспо» також очолюване ОСОБА_1 .

Після цього, ДПІ у Голосіївському районі м.Києва ДПС було проведено позапланову невиїзну перевірку ПП «Дубекспо» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за періоди: березень, квітень, травень, червень, липень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення ПДВ, що декларувалось в період з 01.02.2010 р. по 31.07.2010 р.

В ході перевірки встановлено, що директор ПП «Дубекспо» ОСОБА_1 , будучи службовою особою, в порушення вимог п.п.7.4.5., 7.7.2., 7.7.3, 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» за період з березня по липень 2010 року незаконно збільшив суму бюджетного відшкодування грошових коштів, заявлених до сплати на рахунок в установі банку на суму 296021,00 грн., що фактично була відшкодована з Бюджету протягом 2011 року на рахунок платника ПП «Дубекспо» в установі банку.».

Внаслідок перегляду вказаного вироку суду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою першого заступника прокурора м.Києва Лупенко Д.А., ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 15.05.2013 р. вирок змінено, а саме виключено з нього описання дій ОСОБА_1 та їх кваліфікацію як злочинних.

Зі змісту вказаної ухвали Апеляційного суду м.Києва вбачається, що перший заступник прокурора м.Києва у апеляційній скарзі посилався на те, що у вироку суду безпідставно описані і кваліфіковані як злочинні дії ОСОБА_1 , не притягнутого до кримінальної відповідальності у цій справі та просить вирок у цій частині змінити та виключити з нього вказівки на незаконні дії ОСОБА_1 . Судова колегія Апеляційного суду м.Києва прийшла до висновку, що в цій частині апеляція прокурора підлягає задоволенню, а з вироку щодо ОСОБА_2 слід виключити описання дій ОСОБА_1 , щодо яких орган досудового слідства продовжує розслідування та юридичну кваліфікацію цих дій.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі, як на підставу для його задоволення, посилаються на те, що відносно них фактично винесено виправдувальний вирок, а тому вони згідно положень закону мають право на відшкодування завданої кожному з них моральної шкоди, яку визначили в розмірі 41247,53 грн. кожному.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.ч.2, 7 ст. 1176 ЦК України).

Так, у ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-вр) визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Згідно зі ст. 2 Закону № 266/94-вр право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлений виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 3) закриття справи про адміністративні правопорушення.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода (ст. 3 Закону № 266/94-вр).

Пунктом 3 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 р. № 6/5/3/41, передбачено, що право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Наведене свідчить, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження № 0000005 від 04.01.2013 р. здійснювалось стосовно ОСОБА_2 , якого вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 20.02.2013 р. у справі № 752/1332/13-к, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України. Вказаний вирок в даній частині залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 15.05.2013 р.

Водночас, судом встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000005 від 04.01.2013 р. ОСОБА_3 не був підозрюваним, обвинуваченим, виправданим або засудженим, а отже відносно нього жодні процесуальні дії не проводились та судові рішення не приймались, у тому числі й виправдувальний вирок, за наявності якого в нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди згідно з ч.1 ст. 1176 ЦК України та ст.ст. 1, 2 Закону № 266/94-вр.

Вказана обставина була встановлена в ухвалі Апеляційного суду м.Києва від 15.05.2013 р., зокрема визначено, що судова колегія погоджується з доводами прокурора в цій частині, оскільки суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2 , до участі в цій справі ОСОБА_1 не залучав у жодній процесуальній дії і в жодному процесуальному статусі.

При цьому, відповідно до змісту зазначеної ухвали Апеляційного суду м.Києва вбачається, що орган досудового слідства продовжує розслідування дії ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд вважає, що у ОСОБА_1 не виникло право на відшкодування моральної шкоди в розмірах та порядку, передбаченому Законом № 266/94-вр, з підстави, зазначеної ним у позові.

Разом з тим, право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до положень ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України та Закону № 266/94-вр виникає виключно фізична, а не юридична осіб.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкоди юридичної особи полягає у принижені її ділової репутації.

Так, у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р, визначено, що під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Однак позивачем не обґрунтовано, а судом не встановлено, що описання судом першої інстанції у вироку суду дій ОСОБА_1 , який є керівником ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-Юн», негативно вплинуло на ділову репутацію вказаних юридичних осіб, а також, що це відбулось внаслідок неправомірних дій відповідачів та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставина, на яку посилаються позивачі, як на підставі для відшкодування моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , Приватному підприємству «Дубекспо», Приватному акціонерному товариству «Глазер-Юн» в задоволенні позову до Київської міської прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: