Справа №: 272/73/23
Провадження № 2/272/132/23
14 листопада 2023 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Карповця В.В.,
з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган, яким законом надано право захищати інтереси інших осіб - орган опіки та піклування Андрушівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, суд
Представник позивачки звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , орган, яким законом надано право захищати інтереси інших осіб - орган опіки та піклування Андрушівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.
Мотивуючи вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.12.2010 року, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 . Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської від 26.10.2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний та стягнуто із останнього аліменти на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитиною віку трьох років.
10.09.2012 року Андрушівським районним судом Житомирської області було видано виконавчого листа № 601/1133/12 відносно стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку.
24.01.2014року державним виконавцем Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття провадження на підставі виконавчого листа № 601/1 133/12.
Дочка ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. Відповідач не спілкується з дитиною взагалі, він не цікавиться життям доньки, в свою чергу, дитина нічого і не знає про батька, так як останній загалом зник з її життя. Тому на протязі тривалих 10 років відповідач свідомо та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Взагалі немає бажання поцікавитися її досягненнями, знаннями, здоров`ям, вподобаннями тощо.
Також відповідач ухиляється від сплати аліментів за період з 31.05.2018 року по 31.12.2022 року заборгованість складає 227602,54 грн.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному об`ємі, просять їх задовільнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування Андрушівської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує щодо заочного рішення.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні, яке відбулось 12.10.2023 року підтвердили , що позивачка ОСОБА_1 самостійно самостійно виховує ОСОБА_3 , батько участі у вихованні дитини не приймає та не цікавиться її життям.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.12.2010 року. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської від 26.10.2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний та стягнуто із останнього аліменти на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитиною віку трьох років (а.с.11).
Відповідно до Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 видане відділом ДРАЦС Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , її батька записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ( а.с.13).
10.09.2012року Андрушівським районним судом Житомирської області було видано виконавчого листа № 601/1133/12 відносно стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на підставі якого державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Ковач В.П. було відкрите виконавче провадження (а.с.20).
Довідкою - розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 13.01.2023 року, яка видана Другим відділом ДВС в місті Вінниці Центрального-міжрегіонального управління по виконавчому провадженню № 41670656 за період з 31.05.2018 року по 31.12.2022 року, де заборгованість ОСОБА_2 по аліментах, за вказаний період, складає 227602, 54 грн( а.с.18).
Відповідно до довідки - характеристики Андрушівського ліцею №2 ОСОБА_3 має гарний фізичний розвиток, дисциплінована, уважна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня, чітке мовлення, добре розвинута пам`ять, бере активну участь у житті класу. Ніколи не вступає в конфлікту з учителями та однокласниками, дружелюбна. Дівчинку виховує мама - ОСОБА_1 , яка відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні умови для нормального розвитку дитини. Мама підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником. Біологічний батько у навчанні та вихованні доньки участі не приймає. З моменту навчання ОСОБА_8 в школі, батька там не бачили, батьківські збори та шкільні заходи не відвідує, не цікавиться її досягненнями у навчанні. Дитина на запитання про батька нічого відповісти не може (а.с.16).
Довідкою, яка видана Андрушівською міською радою №2634 від 04.11.2022, підтверджується те, що ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с.14).
Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_1 , дитина забезпечена індивідуальним спальним місцем, взуттям, одягом, речами першої необхідності. Дитина проживає із матір`ю, яка займається її вихованням та утриманням (а.с.15).
Висновком органу опіки та піклування Андрушівської міської ради №05-19/2788 від 13 жовтня 2023 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.72-73).
Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін).
Згідно зі ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Стаття 27 Конвенції про права дитини, прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, визначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст.196 СК України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення їх сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Законом України від 17.05.2017 №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 справа №333/6020/16-ц зазначено, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому проводилися стягнення.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, не приділяє уваги вихованню дитини, матеріально дитину не утримує, життям дитини не цікавиться, з дитиною не спілкується та не проживає.
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про неї, самоусунувся від утримання та виховання дитини на даний час з дитиною не спілкуються.
Доказів, які б спростовували доводи позивача про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачем суду не надано.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.
Також, судом встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.01.2023 року, яка видана Другим відділом ДВС в місті Вінниці Центрального-міжрегіонального управління по виконавчому провадженню № 41670656 за період з 31.05.2018 року по 31.12.2022 року, де заборгованість ОСОБА_2 по аліментах, за вказаний період, складає 227602,54 грн. За розрахунками позивача за період з червня 2018 року по грудень 2022 року, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання доньки становить: 47 916,25 грн.
Наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не спростовується, доказів які б спростували твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не надано. Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу сплачувати своєчасно аліменти на утримання дитини. Відповідач є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я або інші обставини, які б могли вплинути на можливість відповідача сплачувати аліменти у матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст. 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст. 180-184, 194, 196 СК України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган, яким законом надано право захищати інтереси інших осіб - орган опіки та піклування Андрушівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:В. В. Карповець