Провадження № 2/521/383/23
02 березня 2023 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання Філімончук М.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Другий Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення з-під арешту майна,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Другий Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення з-під арешту майна.
В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 20.03.2008 року між та ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, предметом якого є трикімнатна квартира, загальною площею 165,25 кв. м., житловою площею 65,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вказав представник позивача, 08.04.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір №GL3N016222 про відступлення права вимоги. Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» набуло право кредитора за кредитним договором № 05/05/2008/840-К/345, від 20.03.2008 року, який був укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також право іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за реєстровим № 949.
Позивач стверджує, що в ході моніторингу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, було виявлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під обтяженням Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса):
-Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, серія та номер В-19/981, від 21.10.2013 року, видавник Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;
-Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В-19/194/46098761, від 26.01.2015 року, видавник Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
Як вказав представник позивача, згідно відповіді Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), вищевказані виконавчі провадження завершені та знищені за закінченням терміну зберігання.
Представник позивача стверджує, що зазначені арешти на майно перешкоджають та унеможливлюють здійснення ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» своїх прав як іпотекодержателя, зокрема, унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому просив суд скасувати зазначені арешти, накладені: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, серія та номер В-19/981, від 21.10.2013 року, видавник Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а також постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В-19/194/46098761, від 26.01.2015 року, видавник Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а. с. 52 53).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про наявність судовї справи обізнаний, про що свідчить особистий підпис (а. с. 26).
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином (а. с. 76).
Представник Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 28).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 20.03.2008 року між та ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за реєстровим № 949, предметом якого є трикімнатна квартира, загальною площею 165,25 кв. м., житловою площею 65,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9 11).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.03.2008 року приватним нотаріусом Луняченко Н.В. зареєстровано заборону на нерухоме майно, р. н. 6831243 (а. с. 13).
Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під обтяженням Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса):
- Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, серія та номер В-19/981, від 21.10.2013 року, видавник Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;
- Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В-19/194/46098761, від 26.01.2015 року, видавник Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а. с. 12).
08.04.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір №GL3N016222 про відступлення права вимоги (а. с. 5 7).
Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» набуло право кредитора за кредитним договором № 05/05/2008/840-К/345, від 20.03.2008 року, який був укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також право іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за реєстровим № 949.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
У статті 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
За правилом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» єдиний, хто має право на задоволення своєї вимоги до ОСОБА_1 за рахунок іпотечного майна - трикімнатної квартири, загальною площею 165,25 кв. м., житловою площею 65,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини п`ятої якої у інших випадках виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, арешт майна перешкоджає реалізації прав самого позивача, який накладено в його інтересах, що є стягувачем у виконавчому провадженні, за яким такий арешт накладено виконавчою службою.
У зв`язку з тим, що вказане виконавче провадження завершено та не може бути розпочате знову, матеріали якого знищені, зазначене унеможливлює зняття арешту з майна позивача в порядку передбаченому Законом.
Позивач позбавлений можливості зняти арешт зі свого майна в інший позасудовий спосіб.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст. 41 Конституції України).
Враховуючи викладене, суд, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 4540,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а. с. 1).
Керуючись ст. ст. 572, 575, 589 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354, ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Другий Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення з-під арешту майна, задовольнити.
Звільнити з-під арешту майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 165,25 кв. м. житловою площею 65,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-19/194/46098761, виданий 26.01.2015, видавник: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук