Справа № 632/1342/23
провадження № 2-о/632/47/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Первомайському Лозівського району Харківської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник просить задовольнити заявлені вимоги посилаючись на таке: народився він ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суданка Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Суданською сільською радою Первомайського району Харківської області, і з того часу та по тепер проживає в Україні. 17.11.1988 року він отримав паспорт радянського зразку, виданий Первомайським РВВС Харківської області серії НОМЕР_2 , який було втрачено у 1999 році. Він намагався замість втраченого отримати новий паспорт, проте не отримав. Зараз він не може отримати паспорт громадянина України, бо не може довести факт постійного проживання в Україні на момент проголошення незалежності України у 24.08.1991 році та набранням законної сили ЗУ «Про громадянство України 13.11.1991 року. Зазначає, що його батьки, як і він сам народилися в Україні, виріс він та закінчив школу у 1986 році в Україні. Був членом колгоспу «Комунар» та працював у Суданській сільраді до того, як його було призвано 12.10.1989 року на службу до лав Радянської Армії. Служив він в БРСР та повернувся в рідне село 25.12.1991 року. На той час Україна вже була незалежною державою. Для того, аби отримати паспорт громадянина України, до того ж не маючи паспорта радянського зразку, який він втратив у 1999 році, йому необхідно підтвердити факт постійного проживання в Україні. Мати та батько вже померли і рідних немає, які б могли підтвердити даний факт. Просить встановити юридичний факт того, що він постійно мешкав на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» (13.11.1991 року).

Ухвалою суду від 18.09.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі з призначенням до розгляду на 15.11.2023 року.

Заявник у судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Ярова Т.В. у судовому засіданні не заперечувала того факту, що заявник до призову у лави радянської армії постійно проживав в Україні, а це до 12.10.1989 року, проте заперечувала проти того, що станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року він проживав в Україні, бо повернувся він з армії, де проходив службу в БССР, 25.12.1991 року, а до того, за діючим на той час законодавством, він перебував за кордоном. Для таких осіб, як заявник, є спеціальна правова процедура отримання громадянства України, якої заявник не дотримався, а звернувся одразу до суду.

Суд, заслухавши заявника, заінтересовану особу, вивчивши заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню

Зокрема, встановлено судом та не оспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суданка Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області народився заявник, ОСОБА_1 , що також підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.6). Батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , українці, померли ІНФОРМАЦІЯ_2 та 08.06.2009 року відповідно (а.с.23-24). Згідно витягів з домових книг с. Суданка Первомайського району Харківської області за 1976-1980 роки та за 1986-1996 роки батьки були зареєстровані в с. Суданка з 1973 року, а разом з ними проживав заявник ОСОБА_1 і оскільки був неповнолітнім, то мав місце проживання батьків (а.с.18-21). У сусідньому селі Біляївка ОСОБА_1 у 1986 році закінчив 8 класів середньої школи відповідно до довідки Біляївської сільради (а.с.17). 17.11.1988 року заявник отримав паспорт радянського зразку, виданий Первомайським РВВС Харківської області серії НОМЕР_2 (а.с.7), який було втрачено у 1999 році. Потім був членом колгоспу «Комунар» та працював у Суданській сільраді (копія трудової книжки а.с.10-12) до того, як його було призвано 12.10.1989 року на службу до лав Радянської Армії, де він служив в БРСР (а.с.22) та повернувся в рідне село 25.12.1991 року і проживає там до тепер, що підтверджується довідкою Біляївської сільської ради (а.с.9). Разом із тим, в домовій книзі за 1986-1996 роки Суданської сільської ради зазначено, що 12.10.1989 року ОСОБА_1 вибув у лави РА. Зараз заявник не може отримати паспорт громадянина України, бо не може довести факт постійного проживання в Україні на момент проголошення незалежності України у 24.08.1991 році та набранням законної сили ЗУ «Про громадянство України 13.11.1991 року.

Суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі Краска проти Швейцарії» від 19.04.1993 року яким визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Таким чином, судом достовірно встановлення факт народження заявника в Україні ІНФОРМАЦІЯ_1 і постійного його проживання на території України до 12.10.1989 року, таким чином заява у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року треба зазначити, що заявник перебував на службі в лавах Радянської Армії та території теперішньої Білорусі з 12.10.1991 року та з якої, повернувся до України лише 25.12.1991 року.

З питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" прийнято Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства та затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, визначено органи, до компетенції яких належить прийняття рішень та їх виконання з приводу набуття чи припинення громадянства України. Оскільки заявник в порядку вказаних нормативних актів не звертався до відповідних органів, а станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року він не перебував та не проживав на території України, йому необхідно дотриматися процедури, зазначеної у вказаних актах і звернутися до компетентного органу за вирішенням питання громадянства. Тому, в цій частині заявлених вимог заявникові слід відмовити у задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76-77, 81,247, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Суданка Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, станом на 12 жовтня 1989 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

В іншій частині заявлених вимог у задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично мешкає: АДРЕСА_1 , і/н відсутній.

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Римарська, б. 24, .

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2023 року.

Суддя:С. В. Библів