Справа № 175/280/23
Провадження № 6/204/345/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, боржник ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2023 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, боржник ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача.

В обґрунтування поданої заяви, заявник посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця Русецької О.О. перебуває виконавче провадження №64237450, відкрите на підставі виконавчого напису №90686 вчиненого 31.10.2020 року приватним нотаріусом про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». 02.02.2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено Договір №20230202 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінсатндарт», а ТОВ «ФК «Укрфінсатндарт» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № від 06.08.2019 року укладеного з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, заявник просив замінити стягувача правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

В судове засідання представник заявника не з`явився, в поданій заяві, клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, належним чином та своєчасно сповіщена про час та місце судового засідання.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що 02.02.2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено Договір №20230202 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінсатндарт», а ТОВ «ФК «Укрфінсатндарт» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с.4-8), в тому числі за кредитним договором № від 06.08.2019 року укладеного з ОСОБА_1 (а.с.9).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц (провадження № 61-16879св19).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 року у справі № 5/128, від 21.08.2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові №2-1818/10 від 14 липня 2021 року, заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження (листа) неможлива, якщо заява була подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні подана у червні 2023 року.

Проте, матеріали справи не містять відомостей, та заявником не надано відповідних доказів про те, що виконавчі листи були пред`явлені до виконання, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання переривався.

Також, матеріали справи не містять відомостей про виконавчий напис нотаріуса, матеріалів виконавчого провадження та інших доказів на підтвердження заявлених вимог.

Додане до заяви клопотання про витребування доказів, із посиланням на вимоги ст.ст. 83, 84 ЦПК України, про витребування у приватного виконавця Русецької О.О. копію постанови 64237450 про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2021, копію виконавчого напису нотаріуса №90689 вчиненого 31.10.2020 року, про витребування у АТ "ОТП БАНК" копію постанови 64237450 про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2021 року, копію виконавчого напису нотаріуса № 90689 вчиненого 31.10.2020 року, підлягає залишенню без задоволення у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Заявником в обґрунтування заяви зазначено, що він не має процесуального статусу стягувача, а тому не має можливості надати відповідний доказ, та від первісного кредитора матеріали виконавчого провадження не передавались.

Проте, суд зауважує, що відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відтак, суд зауважує, що виконавчий напис №90689 було вчинено 31.10.2020, отже станом на дату подачі заяви він вже був у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», та відповідно на 02.02.2023 коли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір про відступлення прав вимоги, як і інші документи: копія постанови 64237450 про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2021, однак, не були додані заявником до заяви. Жодні докази, що вказують на поважність причин щодо неможливості подання цих доказів до суду в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що подана заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 259, 260, 431, 442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, боржник ОСОБА_1 (про заміну сторони стягувача залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар