печерський районний суд міста києва
15 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Бусик О.Л.
секретар судового засідання Романенко Ю.О.,
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики № 15.01/21-01 від 15.01.2021 р., а саме: суми позики в розмірі 50 000 доларів США, проценту ставку в розмірі 7 586,30 доларів США, 3% piчних в розмірі 3 357,53 долаpів CШA та грошових коштів за договором позики № 15.01/21-02 від 15.01.2021 p., а саме: суми позики в розмірі 350 000,00 грн., проценту ставку в розмірі 159 312 грн. 33 коп., 3% річних в розмірі 24 365 грн. 75 коп., інфляційні втрати 139 964 гpн. 58 коп. та витрат з оплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики №15.01./21-01 на суму 50 000 доларів США та договір позики №15.01/21-02 на суму 350 000 грн.
Відповідно до умов договору №15.01./21-01 від 15 січня 2021 року позичальник мав повернути грошові кошти в сумі 50 000 доларів США не пізніше 30 квітня 2021 року.
Відповідно до умов договору №15.01./21-01 від 15 січня 2021 року позичальник мав повернути грошові кошти в сумі 350 000 грн не пізніше 31 березня 2021 року.
Станом на день подачі позовної заяви, відповідачем не повернуто грошові кошти за договорами позики.
Оскільки відповідачем порушено договірні зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики № 15.01/21-01 від 15.01.2021 р. в розмірі 50 000 доларів США, проценту ставку в розмірі 7 586,30 доларів США , 3% piчних в розмірі 3 357,53 долаpів CШA та грошові кошти за договором позики № 15.01/21-02 від 15.01.2021 p., в розмірі 350 000,00 грн., проценту ставку в розмірі 159 312 грн. 33 коп., 3% річних в розмірі 24 365 грн. 75 коп., інфляційні втрати 139 964 гpн. 58 коп. на користь позивача ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 14 серпня 2023 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Забезпечено позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,- шляхом накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 38674662, із забороною відчуження.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Суд установив, що 15 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики №15.01./21-01 на суму 50 000 доларів США та договір позики №15.01/21-02 на суму 350 000 грн.

Відповідно до умов договору №15.01./21-01 від 15 січня 2021 року позичальник мав повернути грошові кошти в сумі 50 000 доларів США не пізніше 30 квітня 2021 року.

Відповідно до умов договору №15.01./21-02 від 15 січня 2021 року позичальник мав повернути грошові кошти в сумі 350 000 грн не пізніше 31 березня 2021 року.

Однак у зазначений термін відповідач кошти не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга цієї статті).

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження укладання договорів, позивач надав договір позики, з якого вбачається, що позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1194 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству України.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Таким чином, слід дійти висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості, як у валюті, визначеній договором № 15.01./21-01 від 15 січня 2021 року, так і в гривні визначеній договором №15.01./21-02 від 15 січня 2021 року.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики 15.01./21-01 від 15 січня 2021 року та визначили валюту зобов`язання - долар США, відповідач прийняті зобов`язання не виконав у строки, обумовлені договором позики, отримані у борг грошові кошти не повернув, тому зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу у іноземній валюті, яка отримана у позику та три відсотки річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК України.

Також позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики 15.01./21-02 від 15 січня 2021 року та визначено валюту зобов`язання - гривня відповідач прийняті зобов`язання не виконав у строки, обумовлені договором позики, отримані у борг грошові кошти не повернув, тому зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних згідно зі статтею 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 13 420 грн.

Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу може бути вирішене шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.509, 530, 536, 612, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики № 15.01/21-01 від 15.01.2021 р., в розмірі 50 000 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США), проценту ставку в розмірі 7 586,30 доларів США (сім тисяч п`ятсот вісімдесят шість доларів США та тридцять центів), 3% piчних в розмірі 3 357,53 долаpів CШA (три тисячі триста п`ятдесят сім доларів США та п`ятдесят три цента).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики № 15.01/21-02 від 15.01.2021 p., в розмірі 350 000,00 грн. (триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), проценту ставку в розмірі 159 312 грн. 33 коп. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч триста дванадцять грн. тридцять три копійки), 3% річних в розмірі 24 365 грн. 75 коп. (двадцять чотири тисяч триста шістдесят п`ять гривень сімдесят п`ять копійок), інфляційні втрати 139 964 гpн. 58 коп. (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні п`ятдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 13 420 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя О.Л. Бусик