ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/2725/18 Номер провадження 22-ц/814/1590/23Головуючий у 1-й інстанції Мельникова І.Д. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів

В С А Т Н О В И В:

Позивач звернувся до суду в позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 46 762,71 грн. та моральну шкоду у сумі 40 000 грн. А також стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 7 600 грн., витрати на визначення вартості матеріальних збитків у сумі 1000 грн. та судовий збір у сумі 943,70 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 23.02.2017 року о 12:15 год., керуючи автомобілем «Skoda SuperB», н.з. НОМЕР_1 , у м.Харків по вул. Краснодарській, при виїзді на нерегульоване перехрестя з пр.Льва Ландау, не надав перевагу у русі автомобілю «Skoda SuperB», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався головною дорогою, здійснив з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. В результаті зіткнення автомобіль «Skoda SuperB»АХ4947ЕА, що належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 17.05.2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Skoda SuperB» НОМЕР_2 , який належить позивачу, отримав значні механічні пошкодження у зв`язку з чим, йому завдано матеріальних збитків на суму 139 445,40 грн., що підтверджується звітом №280 від 01.04.20 шкоди заподіяної власнику колісного транспортного засобу, складеному суб`єктом оціночної діяльності Шаповаловим В.І .. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda SuperB», НОМЕР_2 , відповідно до Полісу АК-5572887, застрахована в ПрАТ «СК Перша». Листом від 26.09.2017 року вих. №920/с ПрАТ «СК Перша» повідомило про прийняте рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку із настанням ДТП у сумі 92 682,69 грн., яка повністю не покриває фактично завданих збитків. Зазначив, що заподіяна майнова шкода вище за страхове відшкодування призначене ПрАТ «СК Перша», тому відповідач ОСОБА_1 повинен виплатити йому різницю між завданою шкодою та фактично виплаченою сумою страхової компанії, а також відшкодувати моральну шкоду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 4 976,40 грн. витрат пов`язаних з розглядом справи, а також судовий збір. В обгрунтування позову зазначив, що під час розгляду справи оплачено проведення судової автотехнічної експертизи.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 46762,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 8543,70 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду , його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 , адвокат Микитюк В.О.. Скарга мотивована тим , що апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим , безпідставним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування скарги вказано, що на увагу заслуговує висновок експертизи №20901 від 25.09.2018 року , складений ХНДІСЕ ім..засл.проф.М.С.Бокаріуса. Та з урахуванням вказаного висновку , можна зробити розрахунок відповідно до якого відшкодуванню ОСОБА_3 підлягає сума у розмірі - 50 848,97 грн.

Також , апелянт вказує , що не підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на правничу допомогу , адже адвокат Шапошніков І.Є. , відповідно до даних реєстру є адвокатом адвокатського об`єднання «Фундація адвокатів України» . Тобто адвокат Шапошніков І.Є, не є самозайнятою особою , так, якщо договір укладається із юридичною особою , грошові кошти повинні бути зараховані на рахунок юридичної особи , а не фізичної особи , адвоката Шапошнікова І.Є.

Представника ОСОБА_1 адвокат Микитюк В.О. просить скасувати рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

23.02.2017 сталась ДТП за участю автомобіля «Skoda SuperB», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Skoda SuperB», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 ..

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 17.05.2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. ( справа №643/3302/17).

Згідно звіту № 280 шкоди заподіяної власнику колісного транспортного засобу від 01.04.20 розмір матеріальної шкоди автомобілю «Skoda SuperB», НОМЕР_2 , в результаті ДТП становить 139 445,40 грн.

Листом від 26.09.2017 року вих. №920/с ПрАТ «СК Перша» повідомило про прийняте рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку із настанням ДТП у сумі 92 682,69 грн.

Відповідачем надано суду висновок судової автотехнічної експертизи №20901 від 25.09.2018.

Позивачем, також, надано висновок судової автотехнічної експертизи №7/55СЕ-19 від 16.01.2019.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт наголошує на необхідності взяття до уваги судом висновків експертизи №20901 від 55.09.2018 року складених ХНДІСЕ ім..засл.проф.М.С.Бокаріуса , та колегія суддів зауважує, що постановою Московського районного суду м.Харкова від 17.05.2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Вказана постанова сторонами не оскаржувалась, скасована не була . Відомостей щодо наявності відповідного рішення щодо провини водія «Skoda SuperB», н.з. НОМЕР_2 у вчиненні ДТП у матеріалах справи відсутні. Суду також не надано доказів , що під час розгляду справи 643/3302/17 щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП України сторонами заявлялись клопотання про призначення експертизи.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду щодо неврахування висновків автотехнічних експертиз, наданих сторонами, оскільки, вказані висновки були зроблені за ініціативою сторін та суперечать один одному.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі наведеного , районний суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди.

Та апелянт в спростування висновків суду надав свій розрахунок, до якого колегія суддів ставиться критично. За наведеними розрахунками сума відшкодування матеріального збитку має становити 50 848,97 грн. Обгрунтовуючи вказаний розрахунок скаржник посилається на висновок експертизи №20901 від 55.09.2018 року складений ХНДІСЕ ім..засл.проф.М.С.Бокаріуса , згідно якого обидва учасники ДТП мали технічну можливість уникнути зіткнення та обидва порушили норми Правил дорожнього руху України.

Та з досліджених судом матеріалів справи не вбачається наявності вини ОСОБА_6 у вчиненні ДТП.

Так , місцевий суд не врахував висновків експертів , адже вони мають висновки які протирічать один одному, також судом було враховано , що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідних клопотань про проведення експертизи не заявлялось , доказів протилежного суду не надано.

Тож з урахуванням ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Скаржник також оскаржує рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу. Свою незгоду із рішенням в цій частині, апелянт обґрунтовує тим , що згідно відомостей із реєстру адвокат Шапошніков І.Є. , є адвокатом адвокатського об`єднання «Фундація адвокатів України» . Договори, що міститься у матеріалах справи укладено не з адвокатським об`єднанням , а з фізичною особою адвокатом Шапошніковим І.Є. , який не є самозайнятою особою , а входить до адвокатського об`єднання. Відповідно і грошові кошти повинні бути зараховані на рахунок юридичної особи, а не фізичної особи - адвоката Шапошнікова І.Є.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апелянта в цій частині з огляду на слідуюче.

Рада адвокатів України у рішенні від 4-5.07.2014 №71 зазначила, що адвокати можуть здійснювати свою діяльність у різних формах, якщо така діяльність не суперечить одна одній і може здійснюватися одночасно.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон) визначено, що адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, здійснює виключно адвокат - фізична особа. Адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Незалежно від обраної адвокатом організаційно - правової форми адвокатської діяльності підставою для її здійснення є договір про надання правової допомоги, законодавчо визначені його форма та зміст.

Тому адвокатська діяльність у кількох визначених Законом організаційно-правових формах, як така, що не суперечить одна одній, може здійснюватись адвокатом одночасно. У зв`язку із цим, у разі здійснення адвокатом своєї адвокатської діяльності одночасно у кількох організаційно-правових формах, на нього покладається обов`язок уникнення самої можливості виникнення конфлікту інтересів між його особистими інтересами та професійними правами і обов`язками, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання ним професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій.

Відтак , висновок районного суду щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 документально підтверджених судових витрат в розмірі 8543,70 грн. , є вірним , та таким, що відповідає нормам законодавства.

З урахуванням вказаного , апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнути з відповідача витрати на проведення оцінки пошкодженого майна на загальну суму 1000 грн. , що були понесені позивачем.

Рішення районного суду оскаржується у повному обсязі. Так , судом було частково задоволено вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення районного суду в цій частині , колегія суддів приходить до висновку про відповідність оскаржуваного судового рішення нормам законодавства.

Щодо вимог представника відповідача , з приводу задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів , суд вважає вірними висновки районного суду.

Адже відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А отже, прохальна частина зустрічного позову дійсно стосується вимог щодо стягнення судових витрат, які суд, при ухваленні рішення, розподіляє на підставі ст.141 ЦПК України, відтак зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов