Справа № 364/702/23
Провадження № 2/364/229/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л. В.,

ознайомившись з позовною заявою акціонерного товариства «СЕНС БАНК» коротка назва АТ «Сенс Банк» (JSC "SENSE BANK"), (адреса: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, е-пошта: , № телефона НОМЕР_1 ),

представник позивача : Мужик Назар Тарасович ( адвокат, свідоцтво № 000550 від 22.03.2017, адреса: АДРЕСА_1 , № тел. НОМЕР_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку не вказані)

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

До Володарського районного суду Київської області 12.09.2023 надійшла позовна заява, у якій позивач зазначає, що 16.10.2019 ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 500822842. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник в свою чергу обіцяла повернути кредитні кошти. АТ «Альфа Банк» належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник зобов`язання не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 22.01.2023 склала 44551,64 гривень.

12.08.2022 рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа Банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк».

Позивач, посилаючись на обставини викладенні у позові та на ст.ст. 526, 536, 546, 549, 550, 553, 554, 610-611, 624, 626, 627, 628,1048, 1054, 1056-1, 1069, 1070 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 19, 81, 141, 175-177 ЦПК України, просить суд:

-стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 500822842, у розмірі 44551,64 гривень;

-стягнути з відповідачки суму сплаченого судового збору;

-розглянути справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами.

15.09.2023 відкрито провадження у справі ( а.с. 39-41 ) та одночасно ухвалою витребувано від позивача та зобов`язано його надати для дослідження судом оригінали документів ( електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться у кредитній справі відповідачки ОСОБА_1 , а саме: оригінал кредитного договору ( заяви про приєднання), оригінали додаткових угод, документи щодо погодження на надання кредиту: кредитний висновок та додатки до нього; умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифами банку, зі згодою відповідача про те, що ці документи становлять договір про надання банківських послуг; виписки по картковому рахунку про отримання саме відповідачем платіжної картки, що надає доступ до кредитних коштів, витяг основних умов надання кредиту; розпорядження про надання кредиту; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документацію з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору ; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати ( первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо.

Позивачу зазначеною ухвалою було роз`яснено наслідки ненадання доказів, витребуваних судом, які передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

09.10.2023 в системі « Електронний суд» від позивача надійшла заява, якою просить суд, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та повідомляє про те що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи ( а.с.43-44). Аналогічна заява 10.10.2023 надійшла в системі « Електронний суд» ( а.с.45-46 ).

Розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 10.10.2023, однак розгляд справи не відбувся, оскільки позивач на вимогу суду не надав відповідні письмові докази на ствердження своїх позовних вимог, що стало підставою для відкладення розгляду справи на 06.11.2023, про що на адресу позивача було направлено відповідне нагадування ( а.с. 48-49).

01.11.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача, яким він просить суд продовжити процесуальний строк для подання витребуваних судом письмових доказів ( а.с.58).

06.11.2023 суд клопотання представника позивача про продовження процесуального строку для подання оригіналів документів, витребуваних ухвалою від 15.09.2023 задовольнив. Продовжив позивачу процесуальний строк для подання витребуваних судом документів та відклав судовий розгляд справи по суті на 21.11.2023 о 09:00.

21.11.2023 ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив, що позивач не виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 15.09.2023 та не надав належних письмових ( електронних) доказів, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду. Одночасно не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали від 15.09.2023. Слід зазначити, що тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів 19.09.2023 та 22.09.2023 ( а.с. 53, 54), нагадування про виконання ухвали від 10.10.2023 було отримано 16.10.2023 ( а.с. 56, 57). Ухвалу від 06.11.2023 позивач та його представник отримали 10.11.2023 та 13.11.2023, про що свідчать поштові трекінги ( а.с. 63-64, 65-67).

Як вже зазначалося вище, станом на 21.11.2023 витребувані судом докази позивачем надані не були, обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведені.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення даного спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву акціонерного товариства «СЕНС БАНК» коротка назва АТ «Сенс Банк» (JSC "SENSE BANK") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун