головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Яворського М.А., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування арешту земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування арешту земельної ділянки, у якому просив суд скасувати арешт земельної ділянки площею 0,9101 та, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, кадастровий номер :06:014:0002 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, накладений Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; ), згідно Постанови про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №63887116 від 4 червня 2021 року.

Позов обґрунтований тим, що 30 вересня 2021 року Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги щодо продажу нерухомого майна, а саме: - земельної ділянки площею 0,9101 га, реєстраційний номер 4, кадастровий номер :06:014:0002 за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Білогородка, яка належить ОСОБА_2 .

Реалізація земельної діяльності проводилася в межах виконавчого провадження №62498602 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28 серпня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та Національним банком України на забезпечення погашення заборгованості ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Переможцем торгів визнано ОСОБА_1 , згідно протоколу торгів №555256 від 30 вересня 2021 року та складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки ,№62498602/1 від 21 жовтня 2021 року.

9 листопада 2021 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (номер запису 44919936), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

26 січня 2022 року ОСОБА_1 , отримавши лист-відповідь від Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС з`ясував про наявність арешту за іншим виконавчим провадженням №42452433 (постанова про арешт майна боржника ВП №638871 16 від 4 червня 2021 року.

Підставою для накладення арешту Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС слугувало вжиття заходів забезпечення позову згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2019 року у справі №910/7338/19 (ідентифікатор в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86277980).

Так, відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2019 року у справі №910/7338/19 було задоволено апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 2 жовтня 2019 року та ухвалене нове рішення, яким задоволено заяву про забезпечення позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі, на земельну ділянку площею 0,9101 га, реєстраційний номер 4, кадастровий номер :06:014:0002 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка.

Вважав, що накладений арешт порушує його права, в частині накладення арешту на земельну ділянку площею 0,9101 га, реєстраційний номер 4, кадастровий номер :06:014:0002 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, що полягає в наступному.

Як зазначалося вище, позивач придбав земельну ділянку на електронних торгах, що підтверджується протоколом торгів №555256 від 30 вересня 2021 року та актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №62498602/1 від 21 жовтня 2021 року, а відтак, оскільки позивач є власником земельної ділянки, щодо якої було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, даний арешт обмежує його права і свободи як власника щодо володіння, розпорядження та користування таким майном.

Як випливає зі змісту постанови апеляційного суду, якою було накладено арешт на земельну ділянку позивача, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; боржником - ОСОБА_2 .

В свою чергу, виконання постанови господарського суду апеляційної інстанції було реалізовано державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене, позивачем в якості відповідачів було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_2 , а в якості третьої особи Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС.

Зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що в межах справи №910/7338/19 з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , серед яких і земельна ділянка, придбана заявником на електронних торгах, звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Забезпечення позову та накладення арешту у даній справі, згідно вказаної постанови обумовлено тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення у даній справі.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка знаходиться в іпотеці (номер запису про іпотеку 6823871, дата запису 28 серпня 2014 року) на підставі договору іпотеки від 28 серпня 2014 року, укладеним між Національним банком України (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) для забезпечення виконання зобов`язань ПАТ «Дельта Банка» за кредитними договорами.

В свою чергу, арешт, накладений постановою державного виконавця ДВС на підставі оскаржуваної постанови було накладено 4 червня 2021 року, тобто, значно пізніше передачі зазначеної земельної ділянки в іпотеку Національному банку України.

Так, з метою задоволення своїх вимог кредитора, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року у справі №369/3569/17 було задоволено позовну заяву Національного банку України до ОСОБА_2 , 3-тя особа ПАТ «Дельта Банк» та звернено стягнення на предмет іпотеки на користь Національного банку України, в тому числі, зазначену спірну земельну ділянку, яка в подальшому була придбана Заявником на електронних торгах ДП «СЕТАМ».

Станом на дату прийняття постанови господарського суду апеляційної інстанції (10 грудня 2019 року) та накладення арешту органами державної виконавчої служби (4 червня 2021 року) на спірну земельну ділянку, на неї було звернено стягнення іпотекодержателем - Національним банком України.

Оскільки, Національним банком України, в порядку пріоритету, було звернено стягнення та в подальшому реалізовано на електронних торгах ДП «СЕТАМ» спірну земельну ділянку, вона не може бути використана в якості забезпечення позову (за рахунок цієї земельної ділянки не можуть бути задоволені вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), а відтак, накладений арешт підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування арешту земельної ділянки залишено без задоволення.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції взагалі не було надано оцінку тим обставинам, що накладення арешту відбулося після передачі земельної ділянки в іпотеку Національному банку України та фактичного звернення стягнення ним цієї земельної ділянки.

Зазначає, що судом також не було надано оцінки положенням ч.ч. 6, 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» щодо пріоритету іпотекодержателя - Національного банку України на звернення стягнення на спірну ділянку та підстав для реалізації її в процедурі виконавчого провадження та законності її набуття апелянтом.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Чуб Д.В. просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - адвокат Колесник А.С. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позову, оскільки, обтяження за №42452433 було внесене державним виконавцем на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2019 року у справі за №910/7338/19, як забезпечення позову в іншому виконавчому провадженні.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,9101 га, реєстраційний номер 4, кадастровий номер :06:014:0002 за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Білогородка, яка є предметом спору, на проведених Державним підприємством «СЕТАМ» електронних торгах щодо продажу нерухомого майна на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року у справі №369/3569/17.

Також встановлено, що на спірну земельну ділянку накладено арешт у межах ВП №42452433 (постанова про арешт майна боржника ВП №63887116 від 4 червня 2021 рокуна виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2019 року у справі №910/7338/19 (ідентифікатор в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86277980). Зокрема, указаним судовим рішенням Північного апеляційного господарського суду було визнано доведеними підстави для задоволення заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову у справі №910/7338/19, зокрема шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 ГПК України).

У даній справі, скасування застосованого виконавцем у ВП №42452433 арешту безпосередньо залежить від чинності судового рішення, яким були вжиті заходи забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у суду цивільної юрисдикції відсутні підстави скасовувати арешт земельної ділянки площею 0,9101 га, реєстраційний номер 4, кадастровий номер :06:014:0002 за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Білогородка, застосований виконавцем у ВП №42452433, за наявності чинного судового рішення господарського суду про забезпечення позову.

Незгода позивача з наявністю підстав для застосування арешту на земельну ділянку, набуття ним у власність на проведених Державним підприємством «СЕТАМ»електронних торгахщодо продажу нерухомого майна, є підставою для звернення до суду, який вжив заходи забезпечення позову у виді арешту майна, із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у передбаченому ч. 1 ст. 145 ГПК України порядку.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 145 ГПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

З урахуванням наведеного, доводи які наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 можуть бути предметом перевірки саме у процедурі реалізації права на скасування судового рішення, яким забезпечено позов.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч. 2 ст. 377 ЦПК України).

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

У частині 1 статті 256 ЦПК України зазначено, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 375, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити.

Роз`яснити позивачеві право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіМ.А. Яворський

С.О. Журба