САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 727/1499/23
Провадження №2/726/142/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», від імені якого діє представник Бутенко Марія Олегівна, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В:

На адресу Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги представниця позивача мотивує тим, що 16.08.2018 між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № cr212318Га/13скв18.18, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та за яким позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Вказує, що 05.04.2019 в м. Чернівці, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_2 » та транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до складеного на місці дорожньо-транспортної пригоди повідомлення (Європротокол), провину ОСОБА_1 у вчинені даного ДТП було встановлено.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача як страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № cr212318Га/13скв18.18.

Згідно до рахунку № C від 10.04.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_4 » склала: 52 762 грн. 16 коп.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, АТ «СК «АРКС» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № АХА2459420 склав 44 030 грн. 81 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_5 » була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» № НОМЕР_6 , відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ002852628 (інформація з єдиної централізованої бази МТСБУ), то сума відшкодування за цим Полісом становить 22 367 грн. 46 коп.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за Полісом № АМ002852628 становить 21 663 грн. 35 коп. (44 030, 81 - 22 367, 46).

Так як відповідач на направлену претензію про відшкодування збитків не відреагував, з посиланням на відповідні норми, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути із відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 21 663 грн. 35 коп. та понесені судові витрати на оплату судового збору у справі (а.с.1-40).

17.04.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому просить у задоволенні позову ПАТ «Страхова Компанія «АРКС» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити за безпідставністю.

Зазначає, що АТ «Страхова компанія «Країна» при визначенні розміру відновлювального ремонту, а відтак і суми страхового відшкодування, керувалась вимогами ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. На основі вказаного кошторису АТ «Страхова компанія «Країна» здійснила розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Taureg» з застосуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,650, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

При цьому АТ «Страхова компанія «Країна» виходила з наступних розрахунків: Свр3=Cp+См+CC*(1-Е3) тобто Сврз= 9078,01 +43684,15*(1-0,650)=34367,46 грн., де:

9078,01 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт та необхідних для ремонту матеріалів;

43684,15 грн. - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту:

0,650 - коефіцієнт фізичного зносу;

24367,46 грн. - вартість відновлювального ремонту

Підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу став підпункт 6) пункту 7.39 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», оскільки відповідно до інформації, яка міститься в програмі «AudaHistory» на базі програмного комплексу для визначення вартості матеріального збитку «Audatex» вбачається, що складові частини кузова автомобіля «Volkswagen Taureg», днз. НОМЕР_4 , відновлювали шляхом проведення ремонтних робіт.

Також зазначає, що АТ «Страхова компанія «Країна» зменшено розмір страхового відшкодування з 24 376,46 грн. до 22 367, 46 грн., віднявши суму франшизи, яка за полісом № AM/2852628 становить 2000 грн.

Звертає увагу суду і на те, що вартість відновлювального ремонту визначено позивачем на підставі рахунку з рихтувально-малярних робіт ТОВ «Карпати автоцентр» від 10.04.2019 на загальну суму з ПДВ 52762,16 грн., без ПДВ 43968,47 грн., що був виготовлений на замовлення АТ «СК «АХА Страхування» (тепер ПАТ «СК «АРКС»), однак такий рахунок є попереднім, а не фактичним, та є дійсним протягом трьох банківських днів, про що в ньому зазначено.

Натомість звернувшись до АТ «СК «Країна», в якій було застраховано цивільну відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 , позивач згідно платіжного доручення від 02.08.2019 отримав страхове відшкодування у сумі 22367,46 гривень згідно розрахунків, зазначених вище, проте вважає його недостатнім для відшкодування вартості страхової суми, сплаченої на користь ОСОБА_2 . При цьому звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Taureg», днз. СЕ8288BB, позивачем не надано, а доказів відновлення пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Taureg», як і доказів фактично понесених матеріальних витрат на його відновлення, позивачем надано не було.

Таким чином, відповідач вважає, що при здійсненні страхових виплат ОСОБА_2 , позивач невірно визначив вартість відновлювального ремонту, що підлягала відшкодуванню, що призвело до отримання страхового відшкодування в розмірі, що перевищує розмір реальної шкоди від ДТП. Вказана обставина не є підставою для стягнення невірно розрахованої суми страхового відшкодування з заподіювача шкоди.

Крім того, звертає увагу суду і на те, що визначена позивачем сума заподіяного матеріального збитку - 43684,15 гривень не перевищує ліміту відповідальності страховика, визначеного Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/2852628, який становить 50000 гривень за шкоду, заподіяну майну, безумовна франшиза складає - 2000 гривень.

Враховуючи ту обставину, що страхове відшкодування у розмірі 22367,46 грн., виплаченого АТ «СК «Країна» на користь позивача, здійснений коректно і у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для стягнення іншої вартості шкоди немає.

Крім цього, відповідач вказує, що позивачем пропущений строк позовної давності. Оскільки АТ «СК «Країна» було здійснено страхове відшкодування на користь ПАТ «СК «АРКС» 02 серпня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням доданим до позову, а тому строк позовної давності сплив 02 серпня 2022 року.

Таким чином у відзиві відповідач просить у разі, якщо суд прийде до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Страхова Компанія «АРКС», відмовити в позові з підстав пропуску строків позовної давності.

25.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника ПАТ «Страхова компанія «АРКС» у якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

Вказує, що сума виплати АТ «СК «Країна» складає 22 367,46 що враховує 2000 грн. франшизи передбаченої полісом. Дана виплата відповідає вимогам ст. 29 та п. 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів». Тобто, в даному випадку коефіцієнт фізичного зносу складає 21 663, 35 грн. Зазначає, що при зазначеному розрахунку АТ «СК «Країна» не віднімали податок на додану вартість.

Позивач зазначає, що долучений розрахунок від 10.04.2019 не є попереднім, а є фактичним, так як позивач сплатив кошти по ремонту транспортного засобу у терміни визначені рахунком, що підтверджує платіжним дорученням № 552673 від 12.04.2019, тобто у матеріалах справи наявні докази фактично понесених матеріальних витрат на відновлення транспортного засобу. Такий же розрахунок брався до уваги і АТ «СК «Країна», згідно їх листа.

Звертає увагу і на те, що Законом не передбачено повного відшкодування шкоди в межах ліміту, а є певні обмеження, тобто розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої у полісі. Посилається на позицію, викладену у постанові Верховного суду від 03.12.2020 по справі 352/1384/18. Після виплати страхового відшкодування деліктне зобов`язання не припиняється, а відбувається заміна кредитора.

Вказує, що різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з відповідача.

Звертає увагу і на те, що позивач здійснив виплату потерпілій особі у розмірі 44 030, 81 грн., враховуючи передбачену договором безумовну франшизу, що в даному страховому випадку складає 8 731,35 грн.

Таким чином посилається, що при виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідачем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу.

Щодо строку позовної давності вказує про те, що відповідач звернувся до суду з позовом у межах строків позовної давності, що продовжують свій перебіг під час дії карантину, у відповідності до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

05.05.2023, через систему «Електронний суд» судом отримано заперечення на відповідь на відзив від відповідача ОСОБА_1 у яких останній просить відмовити у позові за безпідставністю, а у разі, якщо суд прийде до висновку про обґрунтованість позовних вимог відмовити у позові з підстав пропуску строків позовної давності.

Зауважує, що рахунок з рихтувально-малярних робіт ТОВ «Карпати Автоцентр» є попереднім, оскільки такий містить перелік робіт, які планується провести, а не фактично проведених. Також малося на увазі, що кошторису виконаних по факту робіт матеріалах справи немає, на підтвердження фактично понесених матеріальних витрат на відновлення транспортного засобу. При визначенні розміру відновлювального ремонту, а відтак і суми страхового відшкодування, слід керуватися вимогами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а також п.п. б) п. 7.39 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» АТ «Страхова компанія «Країна» здійснила розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Taureg» з застосуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,650 у зв`язку із чим обґрунтовано сплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 22 367,46 грн., чим повністю задовольнила майнові вимоги.

Відшкодування шкоди без урахування фізичного зносу відбувається за умови, якщо під час відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва виробів. Відповідно до інформації, яка міститься в програмі «AudaHistori» на базі програмного комплексу для визначення вартості матеріального збитку «Audatex» вбачається, що складові частини кузова автомобіля «Volkswagen Taureg», д.н.з. НОМЕР_1 , відновлювалися шляхом проведення ремонтних робіт, а не заміни пошкодження деталей на нові. Вказані обставини позивачем не спростовані.

Щодо строку позовної давності вказує, що 17.07.2020 набув чинності Закон, яким п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК викладено у новій редакції, згідно якого суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Посилається і на постанову Верховного суду №737/771/20 від 13.10.2021 та вказує, що банк подав позов 28 вересня 2020 року, тобто поза межами встановленої законом позовної давності та не посилається на обставини об`єктивного та непереборного характеру, які б були пов`язані з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, та які б становити реальні перешкоди, значно утруднювали своєчасне подання позову.

Вказаний вище позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» надійшов на розгляд до Шевченківського районного суду м. Чернівці, однак ухвалою суду від 27.02.2023 направлений за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці (а.с. 45).

Згідно даних протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями вказана цивільна справа 24.03.2023 передана на розгляд судді Асташева С.А. (а.с. 48).

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 27.03.2023, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Судове засідання у справі призначено на 04.04.2023, яке відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача у справі на 20.04.2023 та надходженням відзиві і необхідністю подачі відповіді на відзив (а.с. 49).

Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, - не з`явилися.

10.05.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_3 у яких остання підтримала позовні вимоги та зауважила, що ст. 1194 ЦПК України передбачає, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, особа яка застрахувала свою відповідальність зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Вказує, що позивач поніс витрати у розмірі 44030,81 грн., а АТ «СК «Країна» здійснила виплату у розмірі 22 367,46 грн.

При цьому виплата була здійснена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, однак при ремонті використовувалися нові складники.

Звертає увагу суду і на те, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає повне відшкодування шкоди в межах ліміту, а містить певні обмеження.

Посилається також на правові позиції Верховного Суду, зокрема від 03.12.2020 у справі № 353/1384/18, згідно якої правильним є стягнення з винуватця ДТП різниці між фактично вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, шо підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. Тобто страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу та не покрила такий понесений збиток відповідача у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу.

Також вказує, що заявляючи строк позовної давності відповідач визнає позовні вимоги. А при вирішенні питання у застосуванні позовної давності просить керуватися останньою позицією Верховного суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21.

Від представника позивача 15.05.2023 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак у своєму відзиві просив справу слухати за його відсутності у зв`язку із перебуванням за межами Чернівецької області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», будучи належним чином повідомлена про розгляд справи судом, до суду не забезпечила участь представника та не скерувала жодних клопотань, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 серпня 2018 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та ОСОБА_2 , як страхувальником, укладено Договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті № cr212318Га/13скв18.18. Застрахованим транспортним засобом за цим Договором є легковий автомобіль «Volkswagen Touareg», державний номерний знак « НОМЕР_1 », 2013 року випуску. Серед страхових ризиків вказано збитки внаслідок ДТП. Строк дії договору до 15 серпня 2020 року (а.с.8-16).

На підтвердження факту оплати Договору позивач долучає копії платіжного доручення (а.с.17-29).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме даних повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 06.04.2019 о 17:00 в м. Чернівці по вул. Хотинська, 41 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. У зазначеному повідомлені вказано, що ОСОБА_1 визнає вину у вчиненій ДТП (а.с.30).

Згідно даних Заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 08.04.2019, 06.04.2019 о 17:05 ОСОБА_2 повідомляв про подію та звертався із заявою про виплату. Вказано, що водій транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_3 », при паркуванні зачепив застрахований транспортний засіб «Volkswagen Touareg», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Також ОСОБА_2 повідомив, що в момент події не був у нетверезому стані (а.с.5).

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на «Volkswagen Touareg», 2013 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », згідно якого власником є ОСОБА_4 та копію його посвідчення водія, що видане 19.07.2018 та дійсне до 19.07.2045 (а.с.6, 7).

Згідно даних Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), виданого ТОВ «КарпатиАвтоцентр» 09.04.2019 було оглянуто транспортний засіб Volkswagen Touareg», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та встановлено його пошкодження. До Акту долучено фото пошкоджень (а.с.31).

Суду надано також розрахунок ТОВ «КарпатиАвтоцентр» з рихтувально-малярних робіт страхових № C від 10.04.2019, за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_4 » склала: 52 762 грн. 16 коп. з ПДВ (а.с.34).

Згідно даних Розрахунку страхового відшкодування за Договором № cr212318Га/13скв18.18 страхове відшкодування становить 44 030 грн. 81 коп., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту (52 762 грн. 16 коп.) та безумовної франшизи (8 731 грн. 35 коп.) (а.с.35).

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, АТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «КарпатиАвтоцентр» страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування склав 44 030 грн. 81 коп., що підтверджується даними страхового акту № АХА2459420 від 11.04.2019 (а.с.36-37).

На підтвердження факту такої оплати долучено копію платіжного доручення № 552673 від 12 квітня 2019 року (а.с.38).

Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Lexus GX 470», державний номерний знак « НОМЕР_5 » була застрахована в ПАТ «СК «КРАЇНА», відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ002852628 діючого на 06.04.2019, що підтверджується даними інформації з єдиної централізованої бази МТСБУ (а.с.39).

Згідно даних платіжного доручення № 12848 від 02 серпня 2019 року ПАТ «СК «КРАЇНА» сплатило АТ «СК «АРКС» 22 367 грн. 46 коп. (а.с.40).

Відповідач разом із відзивом долучає Лист АТ «СК «Країна» № 2690/23 від 06 квітня 2023 року, згідно якого АТ «СК «Країна» виплатила страхове відшкодування у порядку та строки визначені Законом та вказано про розрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого визначено вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу, що становить 24 367, 46 грн. та за виключенням франшизи 2 000 грн. така сума становить 22 367, 46 грн.

Також зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу становить 0,650, а такий береться до уваги, згідно ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів».

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із наступних правових норм.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Судом встановлено, що між винними діями відповідача ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом марки «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_3 » та отриманням механічних пошкоджень іншим транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_4 », яким керував ОСОБА_2 , наявний причинний зв`язок, зважаючи на дані повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 06.04.2019 що мала місце в м. Чернівці по вул. Хотинська, 41.

Оскільки з вини відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода, до якої він причетний, і внаслідок якої його транспортним засобом марки «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_3 », заподіяно матеріальну шкоду іншому транспортному засобу «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_4 », відповідач повинен відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду власнику транспортного засобу «Volkswagen».

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу та з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-115бсв 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від ЗО жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61- 12032св19)

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика відповідача АТ «СК «КРАЇНА» суми страхового відшкодування у розмірі 22 367, 46 грн. за виключенням франшизи 2 000 грн., що була визначена з урахуванням фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди в частині недостатності суми страхового відшкодування (22 367, 46 грн.) для відновлення пошкодженого майна, що виходить із суми 44 030 грн. 81 коп. визначеної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_4 », за виключенням безумовної франшизи.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Так, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Посилання відповідача на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з нього не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковими з огляду на таке.

Відносини між відповідачем ОСОБА_1 , як водієм автомобіля «Lexus», державний номерний знак « НОМЕР_5 » та АТ «СК «КРАЇНА», яким було застраховано цей автомобіль, відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ002852628, регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором передбачено франшизу в сумі 2 000 грн., що вбачається із листа АТ «СК «КРАЇНА».

Відповідач посилається і на п.п. б) п. 7.39 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», згідно якого якщо складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини) застосовується коефіцієнт фізичного зносу.

Тобто, визначена сума страхового відшкодування, що була виплачена позивачу АТ «СК «КРАЇНА», зменшена на (не враховувала) фізичний знос транспортного засобу та суму франшизи, за які страхова компанія не платить, згідно обмежень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договору страхування.

Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу за виключенням франшизи.

Натомість різниця між виплаченою АТ «СК «КРАЇНА» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи передбачений ст. 1194 ЦК України обов`язок особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), за таких обставин саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити АТ «СК «АРКС» таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 суд приймає за основу розрахунок ТОВ «КарпатиАвтоцентр» з рихтувально-малярних робіт страхових № C від 10.04.2019, за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_4 » склала: 52 762 грн. 16 коп. з ПДВ та дані Розрахунку страхового відшкодування за Договором № cr212318Га/13скв18.18, згідно якого страхове відшкодування становить 44 030 грн. 81 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту (52 762 грн. 16 коп.) та безумовної франшизи (8 731 грн. 35 коп.).

Натомість доводи відповідача щодо розрахунку ТОВ «КарпатиАвтоцентр», як неналежного доказу не заслуговують на увагу, так як зводяться до того, що такий розрахунок є попереднім, а не фактичним.

Разом із тим, суд зауважує, що долучений розрахунок ТОВ «КарпатиАвтоцентр» містить вартість рихтувально-малярних робіт, що є дійсна протягом трьох банківських дій, та яка була повністю сплачена позивачем, згідно долученого платіжного доручення, а тому останній вправі вимагати відшкодування понесених ним витрат.

При цьому відповідач не заперечував проведений Розрахунок страхового відшкодування за Договором № cr212318Га/13скв18.18 та визначений розмір страхового відшкодування - 44 030 грн. 81 коп.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля, в матеріалах справи відсутні, однак під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

Однак враховуючи, що позивачем АТ «СК «АРКС», як страховиком власника пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, оплачена вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 », останній вправі вимагати відшкодування майнової шкоди.

Оскільки вартість майнового збитку зумовленого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, відшкодованого позивачем, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Беручи до уваги, що АТ «СК «АРКС» отримало від АТ «СК «КРАЇНА» визначену суму страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу) у розмірі 22 367, 46 грн. (за виключенням франшизи 2 000 грн.), таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ «СК «АРКС» становить 21 663 грн. 35 коп. (44 030, 81 - 22 367, 46).

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач в повній мірі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення.

Разом із тим, у випадку задоволення позовних вимог відповідач вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності та просить відмовити у позові з цих підстав.

Вказує, що АТ «СК «Країна» було здійснено страхове відшкодування 02 серпня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 12848, а тому вважає, що, визначений ст.. 257 ЦПК України, строк позовної давності сплив 02 серпня 2022 року.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Разом із тим, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020) внесені доповнення до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення», а саме доповнено п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Тобто, Законом № 540-ІХ визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються, значить якщо закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020, то він продовжується до кінця дії карантину.

На усій території України карантин установлено з 12 березня 2020 року та в подальшому його дію неодноразово продовжено Кабінетом Міністрів України.

При цьому карантин діяв на момент подання позову, а тому враховуючи, що закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020, то такий строк продовжується до кінця дії карантину, а тому позивачем АТ «СК «АРКС» з 02.04.2023 перебіг позовної давності зупинено до кінця карантину.

Між тим суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що 17.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено у новій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Оскільки вказаний закон стосується інших процесуальних строків, а саме тих, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, та встановлено, що такі закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

У позивача виникло право на звернення до відповідача із 02 серпня 2019 року, тобто після того, як страховиком відповідача АТ «СК «Країна» було здійснено виплату суми страхового відшкодування (а.с.40), що не задовольняла вимоги у повному обсязі.

Згідно з відмітками ПАТ «Укрпошта» на конверті, позивач надіслав позовну заяву до суду 11.02.2023 тобто без пропуску строку позовної давності (строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України продовжився на строк дії карантину в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)»), а тому заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає до задоволення.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що звертаючись з позовом позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на відповідача.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із фактом задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем, підлягає до відшкодування відповідачем.

На підставі наведеного, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 988, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», , МФО 351005, на р/р НОМЕР_9 в АТ «УкрСиббанк» завдані збитки в розмірі 21 663 (двадцять одну тисячу шістсот шістдесят три) гривні 35 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (р/р НОМЕР_10 в АТ «УкрСиббанк», , МФО 351005, р/р НОМЕР_9 ), понесені судові витрати на оплату судового збору у справі у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев