Справа № 573/1909/23
Номер провадження 2/573/367/23
20 листопада 2023 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини,
Стислий виклад позиції.
06 жовтня 2023 адвокат Друченко Т.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги мотивовані тим, що в період з 10 вересня 2005 по 28 вересня 2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю і знаходиться на поновному її утриманні. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03.12.2021 із ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2021 до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Білопільському відділі ДВС, де відкрито виконавче провадження № 68136000 з примусового виконання виконавчого листа у справі №573/1794/21. Зазначає, що на даний час розмір присуджуваних аліментів не є достатнім для утримання дитини, таким, що суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач проходить військову службу в лавах ЗСУ, при цьому має стабільний дохід, а відтак має об`єктивні можливості для утримання своєї дитини. Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивача просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. щомісячно, які стягуються на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 03.12.2021 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на стягнення аліментів у розмірі частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини, до досягнення ним повноліття.
Заяви (клопотання) учасників справи.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Позивач та її представник адвокат Друченко Т.В. направили клопотання про розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а. с. 36-37).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи сповіщеним про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , а також за місцем фактичного несення військової служби, відзив на позов не подав. Крім того, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням цього оголошення про виклик відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання ( а.с. 34-35).
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач ОСОБА_1 проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 20 жовтня 2023 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 31).
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються наявними доказами.
Так, з матеріалів справи вбачається, що з 10 вересня 2005 по 28 вересня 2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 13).
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03.12.2021 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2021 до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15-16).

З матеріалів справи також встановлено, що на примусовому виконанні у Білопільському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 68136000 з примусового виконання виконавчого листа №573/1794/21, виданого на підставі вищезазначеного рішення (а. с. 13).

Згідно відомостей військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 зарахований до особового складу частини на всі види забезпечення та має стабільний дохід, що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності (а. с. 19-23).

Представник позивача зазначає, що розмір аліментів у сумі 2500 грн., які відповідач сплачує на утримання його неповнолітнього сина за рішенням суду, не достатній для нормального забезпечення рівня життя дитини, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Враховуючи, що відповідач проходить військову службу в лавах ЗСУ, при цьому має стабільний дохід, а відтак має об`єктивні можливості для утримання своєї дитини.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Білопільського районного суд Сумської області від 03.12.2021, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2023 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить до 2833 грн.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина попередньо визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав неповнолітньої дитини на належне матеріальне забезпечення.

Висновки суду.

Ухвалюючи рішення в справі, суд виходить із системного аналізу вищенаведених норм матеріального права, фактичних обставин справи та поданих доказів, а також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені представником вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам неповнолітньої дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового і соціального розвитку, і визначення вказаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на належне утримання від батька відповідно до положень законодавства.

Приймаючи до уваги всі наведені сторонами обставини справи та, враховуючи положення ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, з урахуванням доводів представника позивача, суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, вважає за необхідне стягувати в подальшому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття.

Розподіл судових витрат.

За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд встановив, що 07 липня 2023 між адвокатом Друченко Т.В. та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з вищевказаним договором, адвокат Друченко Т.В. зобов`язалась надавати клієнту правову допомогу у справі про перегляд розміру аліментів.

Пунктом 5.1 договору визначено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар в розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією № 125 про оплату. Крім того, із Акту прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2023 року встановлено, що на час звернення із позовом до суду сума понесених витрат позивача на правову допомогу склала 2 000 грн. ( 200 грн. - консультація з правових питань, 600 грн. - направлення адвокатських запитів та 1 200 грн. - підготовка та подача позову) (а. с. 24-27).

Таким чином, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, обсягу вже наданих послуг з правничої допомоги, критерію реальності понесених витрат, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 192 СК України, ст. ст. 4, 10, 12-13, 76 - 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проходження служби : в/ч НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) про зміну способу та розміру стягнення аліментів, задовольнити.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 03.12.2021 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2500 грн. щомісячно, та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2 000 ( дві тисячі ) гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя