Справа № 645/3322/23
Провадження № 2/645/1383/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2023 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судових засідань - Базаки А.А.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
12.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 24.07.2015 року по 10.02.2017 року. У період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у них народилась спільна дитина - ОСОБА_3 . В подальшому, 19.12.2019 року вона уклала вдруге шлюб та змінила призвіще " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ". Батько дитини - ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу не брав та не бере ніякої участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона вимушена була вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2016 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.05.2023 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 150 905,57 грн. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2023 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Також зазначила, що не наполягає на клопотанні про виклик та допит свідків.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини, та пояснив, що орган опіки та піклування надав відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється тривалий час від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться сином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного.
Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходить з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2015 р. по 10.02.2017 р.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2017 (справа №643/15223/16-ц) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1904, вбачається, що батьками дитини є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 2015 року).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2016 року і до повноліття дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1 19 грудня 2019 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №1069. Позивач ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням своєї дитини не займається, з дитиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про сина. Піклується про сина, займається його вихованням, здоров`ям, створивши необхідні умови для проживання та розвитку дитини його мати ОСОБА_1 .

З довідки №217 від 08.06.2023, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №7» ХМР вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №7 ХМР» з 2016 року. За інформацією лікаря-педіатра, за час спостереження в поліклініці, здійснювала догляд за дитиною у разі її хвороби та супроводжувала до поліклініки доньку у разі проходження профілактичних оглядів, проведення щеплень, мати дитини.

Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №55 ХМР №01-45/64 від 09.06.2023, ОСОБА_3 відвідував КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №55 ХМР з 10.05.2018 по 31.08.2021. До закладу хлопчика приводила та забирала мати, ОСОБА_1 . Квитанцію про оплату за харчування дитини в закладі приносила мати. Хто здійснював оплату невідомо. Батько у працівників закладу не цікавився розвитком та інтересами дитини, ніхто в дошкільному закладі батька дитини не бачив.

Також, згідно довідки №01-35/215/23 від 31.05.2023 Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №58 ХМР, ОСОБА_3 дійсно навчався в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №58 ХМР з 01.09.2021 по 26.08.2022. За період відвідування дитини Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №58 ХМР, його приводила до закладу освіти та забирала з нього мати - ОСОБА_1 . Мати, ОСОБА_1 приймала активну участь у житті закладу освіти: відвідувала батьківські збори, позакласні заходи. Батько дитини- ОСОБА_2 не брав участь у батьківських зборах, не підтримував зв`язок з класним керівником.

З розрахунку заборгованості, виданого Немишлянським ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_4, заборгованість по аліментам ОСОБА_2 складає 150905,57 грн.

Як убачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 20.10.2023 року №370 з метою захисту прав та інтересів дітей за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з`ясовано, що батько дитини тривалий час вихованням та утриманням сина не займався, не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням та дозвіллям. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 3, 10 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачами заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про їх інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст судового рішення складений 21.11.2023 р.

Суддя Г. С. Шевченко