УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 448/1539/22

провадження № 61-15275ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовні вимоги пред`явленого у даній справі позову не є тотожними позовним вимогам у справі № 1314/317/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_1 23 жовтня 2023 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, а судове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки позивач звернувся до суду з тотожним позовом, який було вирішено ухвалою Мостинського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року. Посилається на неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків, які викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 та від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року у справі №1314/317/2012 було затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони ( ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 ) оформлюють у встановленому порядку право власності на будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

В ухвалі Мостиського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року про визнання мирової угоди сторони зазначеного спору зобов`язувалися оформити право власності на спірний будинок, оскільки такий на час подачі позову про поділ майна подружжя не був зареєстрований на праві власності та не міг бути об`єктом поділу.

Враховуючи наведене, судом апеляційної інстанції вірно встановлено відсутність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки справа № 448/1539/22 та справа № 1314/317/2012 не є тотожними, а тому відсутні підстави для застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
А. Ю. Зайцев В. М. Коротун