Справа № 201/9437/22
Провадження № 2/201/498/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У листопаді позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном, в якому просив суд:

-Зобов`язати ОСОБА_3 співвласницю квартири АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у здійснені ОСОБА_1 вільного доступу до квартири АДРЕСА_1 з правом користування житловою кімнатою площею 17,3 кв.м. та місцями загального користування.

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір

В обґрунтування доводів позову позивач посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року у справі № 201/980/21 шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем, який був зареєстрований 07 червня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 289, було розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: трьох кімнатна квартира АДРЕСА_1 . Квартира була придбана на підставі Договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Ю.В. за реєстровим № 2378. Відповідачка продовжує проживати в даній квартирі, домовитися про продаж квартири не виходить.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/6541/21 від 01 червня 2022 року встановлено порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 : виділити Позивачу ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділити Відповідачу ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Місця загального користування залишити в загальному користуванні.

Проте, не дивлячись на рішення суду, яке набрало законної сили відповідач будь-яким способом продовжує перешкоджати та чинити позивачу перепони у користуванні житловою кімнатою в результаті чого він вимушений був неодноразово звертатися до Відділення № 5 Дніпровського районного управління юстиції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області із скаргами на дії Відповідача. В результаті дій, які полягають у перешкоджанні відповідачем до доступу у житлове приміщення, позивач не може в повному обсязі користуватися своїми правами і нести обов`язками, що змушує його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав (а.с.1-4).

Не погодившись з позовними вимогами відповідач 20 березня 2023 року подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно під час шлюбу, а саме 31 серпня 2019 року сторонами було придбано спірну квартиру. Придбана квартира була куплена не на спільні гроші ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_1 , а за кошти 2/3-тітки ОСОБА_3 та 1/3 кошти батьків ОСОБА_1 . Договір купівлі-продажу квартири оформили 50/50.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 лютого 2020 року позивач покинув її з місячною дитиною на руках, та з боргом за комунальні послуги.

Жодних перешкод, щодо проживання Позивача у вказаному житлі ніхто не чинив і не чинить. За цей час, жодного разу позивач не намагався прийти до спільної квартири, відновити стосунки та проявити цікавість до власної дитини, а навпаки не виходив на зв`язок і ховається. За весь час Позивач лише декілька раз приходив до квартири, однак не для того щоб там проживати, а щоб тиснути на неї та вимагати кошти за свою частку спірної квартиру (а.с.31-36).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 25 листопада 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.16)

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 17).

До суду 13 січня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.18).

Ухвалою судді від 16 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном (а.с.19-20).

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на ї задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона не перешкоджає позивачу у користуванні квартирою.

Фактичні обставини встановленні судом

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року у справі № 201/980/21 шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем, який був зареєстрований 07 червня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 289, було розірвано (а.с 56).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.40).

31 серпня 2019 року сторони під час перебування в шлюбі придбали кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Ю.В. за реєстровим № 2378 (а.с.5-6).

Право власності на спірну квартиру зареєстровано за Позивачем та Відповідачем як спільна часткова власність по частки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.46-48).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року справа № 201/6541/21 встановлено порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_2 : виділити Позивачу ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділити Відповідачу ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Місця загального користування залишити в загальному користуванні (а.с.7-8).

Відповідно до листів Відділу поліції №5 Дніпровського районного управління поліції про розгляд звернень ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року, 28 липня 2022 року, 23 вересня 2022 року, у поліції відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань. (а.с.9-11).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рухоме майно, яке було придбане під час шлюбу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частки від вартості рухомого майна у розмірі 24 945 грн. 53коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити. (а.с.69-71).

ОСОБА_3 було сплачено кошти, які стягувались з неї на підставі вищезазначеного рішення суду, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 31 січня 2023 року (а.с.73).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 8, 9, 10 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Установивши, що відповідачка проживає у вищезазначеній квартирі на законних підставах разом із її спільною з позивачем дитиною, а також враховуючи той факт, що відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти проживання позивача у даній квартирі, тому суд не вбачає жодних підстав для усунення перешкод у користуванні позивачем майном, з огляду на недоведеність існування таких перешкод.

Позивач не надав доказів на підтвердження систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а також доказів застосування до нього перешкод у користуванні вищезазначеною квартирою.

Суд не встановив обставин, які б давали можливість дійти висновку про існування законних підстав для усунення перешкод у користуванні майном, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійснення права користування майном не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронінапроти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2023 року.

Суддя С.О. Демидова