Справа № 203/1339/22
У Х В А Л А

Іменем України

20.11.2023 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Степанова О.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ФГ «Росток 2020» про стягнення заборгованості за договором позики.

В процесі розгляду справи представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Фермерського господарства «Росток 2020» (), юридична адреса: 52600, Васильківський район, Дніпропетровської області, смт. Васильківка, вул. Курганна, 12, в межах суми стягнення по даній справі 4 715 322, 66 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що предметом судового розгляду у даній цивільній справі є, зокрема, стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 15.04.2020 року, виконання якого забезпечувалося рухомим майном ФГ «Росток 2020». Так, в забезпечення договору позики від 15.04.2020 року, між Фермерським господарством «Росток 2020», в особі голови Фермерського господарства Висікан В.В., та ОСОБА_1 було укладено договір застави від 26.05.2023 року, за яким, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 , ФГ «Росток 2020» передало в заставу ОСОБА_1 основні засоби ФГ «Росток 2020» - рухоме майно відповідно до переліку (додатку), доданого до договору застави. 16.09.2023 року на адресу ОСОБА_1 надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 12 вересня 2023 року, про зарахування зустрічних вимог відповідно до ст. 601 ЦК України. Згідно доданих до зазначеної заяви документів, 26 квітня 2023 року між ФГ «Росток» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу права вимоги відступлення права на грошовий платіж ОСОБА_1 за договорами позики, що були укладені між ОСОБА_1 та СФГ «Росток» (№№ 02/206-1 від 05/02/2016, 02/2017-1 від 17/02/2017, 03/2017-5 від 16/03/2017, 08/2017-9 від 15/08/2017). З огляду на те, що укладення договору купівлі-продажу права вимоги ОСОБА_3 у ФГ «Росток 2020», головою якого є ОСОБА_3 , та в подальшому, зарахування зустрічних вимог, за яким ОСОБА_3 погасила свій борг перед ОСОБА_1 за рахунок неіснуючої заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 , свідчить про те, що ОСОБА_3 має на меті уникнення можливості звернення стягнення на предмет застави рухоме майно ФГ «Росток 2020». Тобто існує реальна загроза реалізації ОСОБА_3 заставного майна майна, яким гарантувалося повернення боргу ОСОБА_1 за договором позики від 15.04.2020 року та на яке може бути звернено стягнення на виконання майбутнього рішення суду у даній справі, у разі неможливості погашення заборгованості за рахунок особистих коштів ОСОБА_3 . Таким чином, у разі задоволення позовних вимог, виконання в майбутньому судового рішення у справі безпосередньо залежатиме від тієї обставини, чи буде наявною у ФГ «Росток 2020» необхідна сума грошових коштів або достатньо майна, на яке згідно з діючим законодавством та договором застави рухомого майна від 26.05.2020 року може бути звернено стягнення в рахунок погашення боргу за рішенням суду. Вважає, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ФГ «Росток 2020», головою якого є відповідач, та майном якого відповідач гарантувала повернення своїх особистих боргів, є обґрунтованим та співрозмірним із заявленими позовними вимогами та таким, що безпосередньо пов`язане з предметом спору. Вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить прийняти до розгляду та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З урахуванням положень ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались, у зв`язку з чим, фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» 22.12.2006 № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

У вказаній Постанові Пленуму ВСУ роз`яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, предметом судового розгляду у даній цивільній справі є, зокрема, стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 15.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2020 року між ОСОБА_1 та ФГ «Росток 2020» в особі Голови ОСОБА_3 було укладено Договір застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. (т.1 а.с.10-11).

Даним договором забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у Заставодавця на підставі договору позики, посвідченого 15.04.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. за реєстровим №411, укладеного ним із Заставодержателем на суму 5 817 363, 57 грн., що є еквівалентом 215457,91 доларів США, з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 31 березня 2024 року відповідно до графіку. Предметом застави є основні засоби ФГ «Росток 2020» - рухоме майно, згідно Додатку №1 до протоколу №3 загальних зборів членів (власників) ФГ «Росток 2020» від 12.05.2020 року.

Згідно пп.5,6 вищезазначеного договору, Заставодавець не вправі без письмової згоди Заставодержателя перезаставляти предмет застави чи відчужувати будь-яким із способів, передбачених чинним законодавством. Учасники договору домовились про те, що цей договір укладається з накладанням заборони відчуження предмету застави за рахунок Заставодавця.

Пунктом 8 Договору застави передбачено, що Заставодержатель вправі перевіряти документально і фактично наявність, стан і умови збереження рухомого майна, що заставляється, вимагати від Заставодавця вжиття заходів, необхідних для його збереження, вимагати від будь якої третьої особи припинення посягань на предмет застави, якщо таке загрожує втратою або пошкодженням його.

Таким чином, дія Договору застави, укладеного 26.05.2020 року між ОСОБА_1 та ФГ «Росток 2020» в особі Голови Висікан В.В. на даний час не припинилася.

Крім того, в провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №172/1233/21 за позовом ФГ «Росток» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами безпроцентних позик, рішення по якій на даний момент не прийнято.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає ризиків щодо реалізації ФГ «Росток» майна, яким гарантувалося повернення боргу ОСОБА_1 за договором позики від 15.04.2020 року.

Також вважаю за необхідне звернути увагу, що в заяві про забезпечення позову не зазначено конкретне майно, на яке заявник просить накласти арешт, не зазначена його вартість та не доведено належними доказами факт належності на праві власності ФК «Росток» такого майна. Не обґрунтовано, чи співмірна вартість даного майна ціні позову.

Враховуючи, що представником позивача не доведено наявність обставин, які б могли свідчити про реальну загрозу ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Фермерське господарство «Росток 2020» про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду стороні по справі.

Суддя: О.С. Степанова