Справа № 754/4245/18
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2023 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаря представників державного виконавцяРябенка В.О. Волкова С.А., Вареника А.М. Шолох Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шолох Ганни Сергіївни, стягувач - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шолох Ганни Сергіївни, в якій просить:

- визнати неправомірними дії/бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шолох Ганни Сергіївни під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виселення ОСОБА_1 з кв. АДРЕСА_1 , стягувач - ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2023 боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_1 було направлено листа з проханням повідомити підстави та обставини проведення виконавчих дій щодо виселення боржника з кв. АДРЕСА_1 . 17.07.2023 ОСОБА_1 було отримано лист державного виконавця, в якому зазначено, що на виконанні перебуває виконавчий лист про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 . Проте виконавчий лист не містить в собі вимоги щодо виселення. Наприкінці травня 2023 року ОСОБА_1 дізнався, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2022 частково задоволено подання державного виконавця по встановлення способу виконання рішення суду від 17.12.2018 у справі про витребування з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 . Про судове засідання ОСОБА_1 не повідомлявся, подання було розглянуто за одне засідання. В подальшому, ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце проведення виконавчих дій 15.05.2023. В акті державного виконавця зазначається, що в квартирі майно боржника відсутнє. Проникнення в квартиру відбувалося за сприяння особи, яка відкрила замки за допомогою технічних засобів. Вважає, що дії (бездіяльність) державного виконавця під час проведення виконавчих дій по виселенню не відповідають вимогам ст.ст. 22, 66 закону України «Про виконавче провадження» та порушують права ОСОБА_1 .

Від стягувача адвоката Вареника А.М., який діє в інтересах стягувача ОСОБА_2 , надійшли заперечення, в яких зазначено про те, що державним виконавцем, 26.04.2023 скаржнику було направлено письмову вимогу щодо проведення виконавчих дій, однак скаржник її не отримав, оскільки не проживав за адресою своєї реєстрації у квартирі, щодо якої проводились виконавчі дії. Враховуючи не проживання скаржника у вказаній квартирі, і виселення фактично не відбулось, оскільки квартиру на виконання рішення суду було передано її власниці - ОСОБА_2 , а скаржнику давно було відомо про таке рішення і про наявність виконавчого провадження щодо витребування у нього на користь ОСОБА_2 цієї квартири, то жодного порушення його прав як особи, яка до цієї квартири не має відношення та навіть не проживає у ній, не було. Як користування цією квартирою іншими особами, так і наявність у ній майна цих інших осіб, а також вказана вартість цього майна скаржником жодним чином не підтверджується, а тому такі твердження є безпідставними. При цьому скаржник вже не один рік тому перестав бути навіть титульним власником цієї квартири, а тому свідоме створення ним перешкод у здійсненні права власності дійсною її власницею ОСОБА_2 є завідомо неправомірним, тим більше якщо дозволяти користуватись нею стороннім особам, і будь - які претензії щодо цього не мають під собою жодного підґрунтя і навпаки підтверджують зловживання скаржником своїми можливостями. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено повідомлення державним виконавцем боржника у виконавчому провадженні про дані особи, яка здійснювала відкривання дверей квартири, та за чиєю вказівкою це здійснювалось, оскільки не має жодного значення та наслідків для виконавчих дій, оскільки це міг зробити і сам стягував і окрім механічних дій ця особа до виконавчого провадження та виконавчих дій не має жодного відношення і нічого не засвідчує. Фіксація за допомогою технічних засобів стану квартири та наявності чи відсутності в квартирі майна нічим не передбачена і у державного виконавця такий обов`язок відсутній. Зокрема, наявність кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на квартиру, жодним чином не впливає на виконавче провадження по витребуванню цієї квартири на користь її власниці з чужого незаконного володіння, а тому ця інформація зі скарги не має жодного значення щодо здійснених виконавчих дій. Таким чином, скаржником не доведено, що якісь його права були порушені діями (бездіяльністю) державного виконавця Шолох А.С. та їх можна поновити, визнавши ці дії (бездіяльність) неправомірними. У задоволенні скарги просить відмовити.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Волков С.А. підтримав вимоги скарги.

Представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Вареник А.М. підтримав надані суду заперечення та просив відмовити у задоволенні скарги.

Державний виконавець Шолох А.С. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що виконавчі дії проводились у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17 грудня 2018 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.11.2015 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П.

14 березня 2019 року постановою Київського апеляційного суду рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року залишено без змін.

10 червня 2020 року постановою Верховного Суду рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року залишено без змін.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року залишено без задоволення.

24 лютого 2021 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Деснянського районного суду м. Києва залишено без змін.

На примусовому виконанні Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 754/4245/18 Деснянського районного суду м. Києва про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця керуючись Законом України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

Скаржник вважає, що порушено його право та, відповідно, 17.07.2023 ОСОБА_1 було отримано лист державного виконавця, в якому зазначено, що на виконанні перебуває виконавчий лист про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 , проте вищевказаний виконавчий лист не містить в собі вимоги про виселення.

Як зазначено у листі державного виконавця, 26.04.2023 скаржнику було направлено письмову вимогу щодо проведення виконавчих дій, однак скаржник її не отримав, оскільки не проживав за адресою своєї реєстрації у квартирі, щодо якої проводились виконавчі дії.

Враховуючи не проживання скаржника у вказаній квартирі та, відповідно, і виселення фактично не відбулось, оскільки квартиру на виконання рішення суду було передано її власниці - ОСОБА_2 , а скаржнику давно було відомо про таке рішення і про наявність виконавчого провадження щодо витребування у нього на користь ОСОБА_2 цієї квартири, то жодного порушення його прав як особи, яка до цієї квартири не має відношення та навіть не проживає у ній, не було.

Як користування цією квартирою іншими особами, так і наявність у ній майна цих інших осіб, а також вказана вартість цього майна скаржником жодним чином не підтверджується, а тому такі твердження є безпідставними.

Зокрема, скаржник вже не один рік тому перестав бути титульним власником цієї квартири, а тому свідомо створюються перешкоди у здійсненні права власності дійсною її власницею ОСОБА_2 .

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено повідомлення державним виконавцем боржника у виконавчому провадженні про дані особи, яка здійснювала відкривання дверей квартири, оскільки міг зробити і сам стягувач. Фіксація за допомогою технічних засобів стану квартири та наявності чи відсутності в квартирі майна нічим не передбачена і у державного виконавця такий обов`язок відсутній. Таким чином, скаржником не доведено, що його права були порушені діями (бездіяльністю) державного виконавця Шолох А.С. та їх можна поновити, визнавши ці дії (бездіяльність) неправомірними.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України, ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, ст.ст. 15, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шолох Ганни Сергіївни під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виселення ОСОБА_1 з кв. АДРЕСА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 20.11.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон