15.11.2023 Провадження по справі № 2/940/103/23
Справа № 940/1302/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 листопада 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвокатів: Неживка І.В., Федоркіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

28.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя її та ОСОБА_2 збудований паркан вартістю 10000 гривень, ворота вартістю 5000 гривень, перебудування гаражу вартістю 30000 гривень, побудовану бесідку вартістю 20000 гривень, оплату послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень, оплату послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, оплату робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та авто послугами вартістю 2310,86 гривень, встановлення 9 металопластикових вікон загальною вартістю 7000 гривень, побудова каміну вартістю 5000 гривень, покладення вагонки в середині будинку, оброблення стелі та вкладення підлоги плиткою загальною вартістю 8000 гривень, обкладення будинку сайдингом вартістю 10000 гривень, ремонт у ванній кімнаті вартістю 9000 гривень, заміну 2 вхідних дверей вартістю 8000 гривень та 5 міжкімнатних дверей вартістю 1500 гривень, утеплення будинку вартістю 10000 гривень, оплату за Інтернет послуги вартістю 600 гривень, насосну станцію вартістю 4000 гривень, заміну 11 батарей вартістю 10000 гривень, газовий котел Арістон вартістю 5000 гривень, твердопаливний котел Холмов-10 вартістю 14000 гривень, бойлер Atlantic вартістю 3000 гривень, холодильник Indesit вартістю 3000 гривень, газову плиту Liberty вартістю 5000 гривень, диван «Ліна» вартістю 5680 гривень, диван «Лорд» вартістю 6800 гривень, кухонні меблі вартістю 3500 гривень, телевізор Samsung вартістю 12499,81 гривень, пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень. Із спільної сумісної власності просить виділити їй холодильник Indesit вартістю 3000 гривень, газову плиту Liberty вартістю 5000 гривень, диван «Ліна» вартістю 5680 гривень, диван «Лорд» вартістю 6800 гривень, телевізор Samsung вартістю 12499,81 гривень, пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень та твердопаливний котел Холмов-10 вартістю 14000 гривень, відповідачу ж виділити насосну станцію вартістю 4000 гривень, кухонні меблі вартістю 3500 гривень, газовий котел Арістон вартістю 5000 гривень, бойлер Atlantic вартістю 3000 гривень. Неподільні речі просить залишити у власності відповідача, стягнувши з нього на свою користь компенсацію 1/2 частини їх вартості та вартість різниці долей в сумі 51096,27 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.06.1998 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Тетіївської районної державної адміністрації, актовий запис № 41. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05.08.2020 року шлюб між ними розірвано.

За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі вони в подарованому ОСОБА_2 житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , зробили ремонт та придбали майно, а саме збудували паркан вартістю 10000 гривень, поставили ворота вартістю 5000 гривень, перебудували гараж вартістю 30000 гривень, побудували бесідку вартістю 20000 гривень, оплатили послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень, оплатили послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, оплатили роботи по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та авто послугами вартістю 2310,86 гривень, встановили 9 металопластикових вікон загальною вартістю 7000 гривень, побудували камін вартістю 5000 гривень, поклали вагонку в середині будинку, обробили стелю та вклали підлогу плиткою загальною вартістю 8000 гривень, обклали будинок сайдингом вартістю 10000 гривень, зробили ремонт у ванній кімнаті вартістю 9000 гривень, замінили 2 вхідних дверей вартістю 8000 гривень та 5 міжкімнатних дверей вартістю 1500 гривень, утеплили будинок вартістю 10000 гривень, оплатили за Інтернет послуги вартістю 600 гривень, придбали насосну станцію вартістю 4000 гривень, замінили 11 батарей вартістю 10000 гривень, придбали газовий котел Арістон вартістю 5000 гривень, твердопаливний котел Холмов-10 вартістю 14000 гривень, бойлер Atlantic вартістю 3000 гривень, холодильник Indesit вартістю 3000 гривень, газову плиту Liberty вартістю 5000 гривень, диван «Ліна» вартістю 5680 гривень, диван «Лорд» вартістю 6800 гривень, кухонні меблі вартістю 3500 гривень, телевізор Samsung вартістю 12499,81 гривень, пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень.

Добровільно розділити спільне майно подружжя сторони не можуть, а тому позивачка просить суд про захист свого права в судовому порядку (позовна заява - а.с. 1-5).

03.02.2023 року відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовних вимог не визнає повністю, посилаючись на те, що житловий будинок в АДРЕСА_1 йому 18.08.2000 року подарував його дід ОСОБА_3 . Даний будинок на той час був повністю придатний до проживання, в ньому були всі необхідні речі та меблі. Те майно, на яке претендує позивачка, не є їх спільною сумісною власністю подружжя, доказів його придбання в період шлюбу немає (а.с. 64-75).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що хоч і всі чеки про придбання майна не збереглися, вони бажають його розділити між сторонами в натурі, так як все це майно є спільною сумісною власністю подружжя та на даний час є в наявності, що підтверджується фотокартками, зробленими сином сторін, який має доступ до житлового будинку відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що спільною сумісною власністю подружжя його та позивачки є диван « Ліна » вартістю 5680 гривень, пральна машинка Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень, оплата за Інтернет послуги вартістю 600 гривень, оплата послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень, оплата послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, оплату робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та авто послугами вартістю 2310,86 гривень, так як ці речі та послуги були придбані під час їхнього шлюбу. Всі інші речі, на які претендує позивачка, не є їх спільною сумісною власністю подружжя, так як були придбані та зроблені його дідом ОСОБА_3 ще до дарування будинку.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федоркін А.В. просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити за виключенням тих позицій, які визнає відповідач, оскільки належних доказів того, що дане майно було придбане під час шлюбу та за спільні кошти подружжя суду не надано. Не заперечує проти того, щоб диван « Ліна » вартістю 5680 гривень, пральна машинка Samsung вартістю 3600 гривень та пилосмок вартістю 1789 гривень відійшли позивачці.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що є рідним братом позивачки та знає, що паркан, ворота, камін сторони будували під час шлюбу, також під час шлюбу вони утеплили будинок, зробили ремонт у ванній кімнаті, замінили вхідні двері, вікна, опалення, гараж відповідач перебудував сам, разом купили котел твердопаливний, бойлер, холодильник, кухню, телевізор, про інші речі він не пам`ятає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 13.06.1998 року по 05.08.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 05.08.2020 року про розірвання шлюбу (а.с. 8).

За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ними було придбано диван « Ліна » вартістю 5680 гривень (копія накладної ФОП ОСОБА_5 № 680 від 28.12.2019 року - а.с. 13), пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень (копія товарного чеку ФОП ОСОБА_6 від 09.01.2014 року - а.с. 16), пилосмок вартістю 1789 гривень (копія експрес-накладної Нової Пошти № 2870 від 16.02.2017 року - а.с. 18), а також в житловому будинку в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (копія договору дарування від 18.08.2000 року - а.с. 9), сторонами було проведено послуги Інтернет вартістю 600 гривень (копія рахунку ФОП ОСОБА_7 від 25.01.2019 року - а.с. 17), проведено роботи із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень (копія рахунку ПАТ «Київобленерго» № НОМЕР_4 від 08.09.2015 року - а.с. 11), роботи із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, копія рахунку ПАТ «Київобленерго» № НОМЕР_3 від 08.09.2015 року - а.с. 12) та проведено роботи по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку з оплатою відповідних послуг вартістю 2310,86 гривень (копії квитанцій АТ «Ощадбанк» від 27.09.2011 року - а.с. 10).

Дійти згоди щодо спільної сумісної власності подружжя та поділу майна сторони не можуть.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони визнали, а тому у відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України даний факт доказуванню не підлягає, що об`єктом їх спільної сумісної власності як колишнього подружжя є: диван «Ліна» вартістю 5680 гривень, пральна машинка Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень, оплата за Інтернет послуги вартістю 600 гривень, оплата послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень, оплата послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, оплата робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та автопослугами вартістю 2310,86 гривень.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сторони дійшли згоди, що диван « Ліна » вартістю 5680 гривень, пральна машинка Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень, відходять позивачці, а оплата послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень, оплата послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, оплата робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та автопослугами вартістю 2310,86 гривень, - відповідачу, з огляду на що суд вказані речі виділяє їм у власність.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, майно, заявлене позивачкою як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя - збудований паркан вартістю 10000 гривень, ворота вартістю 5000 гривень, перебудування гаражу вартістю 30000 гривень, побудована бесідка вартістю 20000 гривень, встановлення 9 металопластикових вікон загальною вартістю 7000 гривень, побудова каміну вартістю 5000 гривень, покладення вагонки в середині будинку, оброблення стелі та вкладення підлоги плиткою загальною вартістю 8000 гривень, обкладення будинку сайдингом вартістю 10000 гривень, ремонт у ванній кімнаті вартістю 9000 гривень, заміна 2 вхідних дверей вартістю 8000 гривень та 5 міжкімнатних дверей вартістю 1500 гривень, утеплення будинку вартістю 10000 гривень, насосна станція вартістю 4000 гривень, заміна 11 батарей вартістю 10000 гривень, газовий котел Арістон вартістю 5000 гривень, твердопаливний котел Холмов-10 вартістю 14000 гривень, бойлер Atlantic вартістю 3000 гривень, холодильник Indesit вартістю 3000 гривень, газова плита Liberty вартістю 5000 гривень, диван «Лорд» вартістю 6800 гривень, кухонні меблі вартістю 3500 гривень, телевізор Samsung вартістю 12499,81 гривень, не підтверджене належними доказами, зокрема квитанціями на його оплату, що унеможливлює встановити час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання) та мету придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Додані до матеріалів справи копія товарного чеку ФОП ОСОБА_8 № 19 від 14.05.2013 року на придбання дивану « Лорд » вартістю 6800 гривень (а.с. 14) та копія накладної Цифро Світ № 5871 від 05.02.2025 року на придбання телевізора Samsung вартістю 12499,81 гривень (а.с. 15) суд не вважає належними та допустимими доказами у справі, так як останні не підтверджують того факту, що дане майно було придбане саме подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Копія сертифікату відповідності на газовий котел Арістон (а.с. 20) та копія паспорту на твердопаливний котел Холмов-10 (а.с. 21) взагалі не можуть бути взяті до уваги, так як не підтверджують ні самого факту придбання майна саме подружжям сторін, ні часу його придбання, ні вартості.

Додані до матеріалі справи фотокартки із зображенням житлового будинку, диванів, кухні, телевізора, холодильника, каміну, вікон, ванної кімнати, пральної машинки також не є належними доказами у справі, оскільки з них неможливо встановити, що саме це майно було придбане подружжям ОСОБА_1 під час шлюбу та його вартість.

З огляду на це, суд не вважає вищевказане майно об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовляє.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка понесла судові витрати у вигляді витрат на оплату судового збору в сумі 1034,65 гривень (квитанція Таскомбанку від 27.12.2022 року - а.с. 28), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в сумі 55,22 гривень.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69-71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

1.Диван «Ліна» вартістю 5680 гривень;

2.Пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень;

3.Пилосмок вартістю 1789 гривень;

4.Оплату за Інтернет послуги вартістю 600 гривень;

5.Оплату послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень;

6.Оплату послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень;

7.Оплату робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та авто послугами вартістю 2310,86 гривень.

В порядку поділу майна подружжя:

виділити у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 :

1.Диван «Ліна» вартістю 5680 гривень;

2.Пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень;

3.Пилосмок вартістю 1789 гривень;

виділити у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 :

1.Оплату за Інтернет послуги вартістю 600 гривень;

2.Оплату послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень;

3.Оплату послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень;

4.Оплату робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та авто послугами вартістю 2310,86 гривень.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на диван « Ліна » вартістю 5680 гривень, пральну машинку Samsung вартістю 3600 гривень, пилосмок вартістю 1789 гривень, оплату за Інтернет послуги вартістю 600 гривень, оплату послуги із заміни електролічильника вартістю 2851,82 гривень, оплату послуги із програмування електролічильника вартістю 275,83 гривень, оплату робіт по врізці до газопроводу і пуску газу до житлового будинку разом із послугами з технічного нагляду та авто послугами вартістю 2310,86 гривень - припинити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , 55 (п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 21 листопада 2023 року.

Суддя: Т.П.Косович