ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3851/23 Справа № 185/1447/22 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 13 листопада 2008 року ВАТ «Дніпропетровськгаз», правонаступником якого є АТ «Дніпропетровськгаз», в особі начальника Павлоградського управління з експлуатації газового господарства Бочковського В.А. уклав договір №221518 з позивачем.

Позивач умови договору виконував сумлінно.

Разом з тим, 03 серпня 2021 року відповідачі без попереджень припинили надання послуг з постачання газу позивачу шляхом встановлення заглушки та опломбування закритого крану на вводі газу на перший під`їзд буд. АДРЕСА_1 .

28 вересня 2021 року та 08 жовтня 2021 року позивач звертався з претензіями до АТ «Дніпропетровськгаз», проте відповідач листом повідомив, що відновлення подання газу не відбувається через те, що співвласники будинку зобов`язані самостійно забезпечити або з залученням на договірних засадах сторонньої організації експлуатацію мережі та їх складових, вказано, що не укладено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. На прохання позивача надати відповідні проекти акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, було відмовлено.

Позивач вважав неправомірною бездіяльність ВАТ «Дніпропетровськгаз» щодо ненадання послуг газопостачання протягом тривалого часу з 03 серпня 2021 року до 15 жовтня 2021 року до його квартири.

Також позивач посилався на те, що відсутність газопостачання не давала можливості реалізувати елементарні побутові потреби, зокрема, приготування їжі та спричиняла моральну шкоду, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, яка завдана позивачу бездіяльністю відповідачів.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідачів, позивач був вимушений займатися перевезенням особистих речей, пошуком житла, у зв`язку із затримкою у відновленні газопостачання, при цьому, не мав можливості приготування їжі у себе вдома та вимушений був нести додаткові витрати.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, просив суд солідарно стягнути з відповідачів на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Дніпропетровськгаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

АТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, тому справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13 листопада 2008 року між ВАТ «Дніпропетровськгаз», в особі начальника Павлоградського управління з експлуатації газового господарства Бочковського В.А., та ОСОБА_1 було укладено договір №221518 про надання послуг з газопостачання.

03 серпня 2021 року до аварійно-диспетчерської групи служби експлуатації систем газопостачання Павлоградського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» надійшла заявка про запах газу із зачиненої квартири в під`їзді №1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

При прибутті за вказаною вище адресою, фахівцями АДГ Павлоградського відділення, було виявлено виток газу на крані прямого стояку та на контргайці центрального стояка внутрішньо-будинкового газопроводу. Роботи по усуненню витоку газу були виконані, газопостачання до квартир по стояку будинку за вищевказаною адресою було припинено.

06 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , подала заяву про укладення договору з технічного обслуговування системи газопостачання та газового обладнання (крім ВОГ) житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

06 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та АТ «Дніпропетровськгаз», було укладено договір №32D490-24035-21 технічного обслуговування газопроводів та газового обладнання (крім ВОГ) житлового багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту №399 від 08 жовтня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_4 , виконано підключення газопостачання - було знято блок, пристрій, заглушки з крана на під`їзд на підставі заяви.

Таким чином, 08 жовтня 2021 року після виконання ремонтних робіт та проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових газових мереж, газопостачання за адресою: АДРЕСА_5 , було відновлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідачів у справі, а тому дійшов висновку, що відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, Кодексом ГРС передбачено, що Оператор ГРМ у встановленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі, побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки системи газопостачання, затвердженими наказом Міненерговугілля від 15 травня 2015 року №285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції від 08 червня 2015 року за №674/27119 та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадках, зокрема визнання у встановленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного або екологічного характеру та проведення ремонтно-відновлювальних робіт (Підпункт 8 пункту 1 глави 7 розділу VІ).

У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

Якщо припинення не є запланованим, Оператор ГРМ має повідомити споживача про таке припинення якомога скоріше (п.6 Розділу XIII).

Відповідно до вимог п.7.17 Правил безпеки системи газопостачання всі об`єкти газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресування не допускається.

Згідно з наказом Міненерговугілля від 10 травня 2018 року №250, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2018 за №646/32098, визнано таким, що втратив чинність наказ Державної акціонерної холдингової компанії «УКРГАЗ» від 30 липня 1997 року №35 «Про затвердження Положення про порядок технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02 жовтня 1997 року за №451/2255.

На виконання цього наказу АТ «Дніпропетровськгаз» з 01 серпня 2018 року припинило виконання робіт з планового технічного обслуговування і планового випробування на щільність внутрішньобудинкових газових мереж.

Водночас, відповідно до п.3.2. та п.3.3. розділу III Правил безпеки системи газопостачання, на власників будинків покладений обов`язок бути відповідальним за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами та забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.3 гл.5 р.ІІІ Кодексу ГРС власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі та співвласники/особа, уповноважена на це співвласниками, внутрішньобудинникових систем газопостачання, відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі Правил безпеки системи газопостачання.

Відповідно до п.2 гл.1 р.III Кодексу ГРС технічне обслуговування та поточний ремонт газових мереж здійснюється на умовах договору, укладеного між співвласниками/особою, уповноваженою на це співвласниками, і суб`єктом, що має право на виконання таких робіт.

Тобто, АТ «Дніпропетровськгаз» має відповідні дозволи здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж та газових приладів на договірних засадах.

Враховуючи діючі норми чинного законодавства, власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач) або співвласники будинку визнані відповідальними за утримання та експлуатацію внутрішньобудинникових систем газопостачання та повинні забезпечити зазначені функції самостійно або із залученням на договірних засадах сторонньої організації, яка має відповідний дозвіл Державної служби України з питань праці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні даного позову, адже позивач в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором №221518 про надання послуг з газопостачання. В свою чергу, АТ «Дніпропетровськгаз» свої зобов`язання за вказаним Договором не виконав, а саме без будь-яких попереджень відповідачі 03 серпня 2021 року припинили надання послуг з постачання газу. При цьому, скаржник зазначив, що 28 вересня 2021 року та 08 жовтня 2021 року звертався з претензіями до АТ «Дніпропетровськгаз», проте відповідач листом повідомив, що відновлення подання газу не відбувається через те, що співвласники будинку зобов`язані самостійно забезпечити або з залученням на договірних засадах сторонньої організації експлуатацію мережі та їх складових. Натомість, не вказано, яка його провина, що у нього немає газу.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було установлено судом першої інстанції, газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 було припинено у відповідності до п.5.7 Правил безпеки системи газопостачання, згідно якого підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови наявності витоків газу.

08 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_4 , виконано підключення газопостачання після укладення договору з технічного обслуговування системи газопостачання та газового обладнання житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, відновлення газопостачання було правомірно здійснено після виконання ремонтних робіт та проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових газових мереж.

Також колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю відповідачів щодо ненадання послуг газопостачання протягом тривалого часу з 03 серпня 2021 року до 15 жовтня 2021 року до його квартири, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Підставами для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, і ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України.

Положеннями ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України).

В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, нормами ЦПК України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів.

Натомість, позивач належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої саме неправомірною бездіяльністю відповідачів щодо ненадання послуг газопостачання протягом тривалого часу з 03 серпня 2021 року до 15 жовтня 2021 року до його квартири, не надав ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують доводів позивача про неправомірну бездіяльність відповідачів та наявність підстав для стягнення моральної шкоди з останніх, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, а тому доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Водночас, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова