РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/5868/21

Провадження № 22-ц/4815/607/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою Тємнової Ірини Леонідівни , діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2023 року у справі за позовом Кузьми Наталії Вікторівни , діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2021 року представниця позивача звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги централізованого теплопостачання та гарячого водовідведення у сумі 54 969,02 грн та судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Позов обґрунтований наступним.

ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач.

За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача.

Відповідач отримав від позивача пропозицію про укладення договору, розробленого на основі типового договору про надання послуг. Він продовжує користуватися послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, отримує квитанції на оплату. Отже, в силу вимог закону відповідний договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами слід вважати укладеним, як договір приєднання.

Згідно витягу оборотної відомості за вказаним особовим рахунком станом на 01.03.2021 року (за період з 01.03.2005 року по 28.02.2021 року) виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 54 969,02 грн, яку відповідач в добровільному порядку погасити відмовляється.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.12).

Відзив на позовну заяву не надходив.

У своєму клопотанні від 10.06.2021 року представник позивача просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с.14).

Ухвалою суду від 10.06.2021 року було закрито підготовче провадження (а.с.17).

Заочним рішенням суду від 28.09.2021 року позов був задоволений в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2022 року представнику відповідача було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, вказану заяву було задоволено, а заочне рішення від 28.09.2021 року було скасовано (а.с.42-45).

Оскаржуваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2023 року позов був частково задоволений, із заявленої до стягнення суми заборгованості в 54 969,02грн за надані послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2005 року по 28.02.2021 року суд стягнув заборгованість за вказані послуги за період з березня 2019 року по березень 2021 року в розмірі 14 339,77 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який не виконував належним чином свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого станом на 01 березня 2021 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 54 969,02 грн, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Також суд виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за послуги опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованими та доведеними, однак, як вважав суд, стягненню підлягає заборгованість в меншому розмірі, ніж просить позивач, враховуючи положення ст.ст.256, 257, ч.1 ст.261, ст.264, ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України. При цьому суд враховував, що з позовом до суду позивач звернувся 25 березня 2021 року, а з наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з березня 2019 року по березень 2021 року заборгованість відповідача за надані позивачем послуги становить 14 339,77 грн, а тому, як вважав суд, саме ця заборгованість і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На вказане судове рішення представником позивача подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в розмірі 22 858,74 грн за період з березня 2018 року по березень 2021 року. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказав, що суд, застосувавши за заявою відповідача строк позовної давності в 2 роки та задовольнивши позовні вимоги у розмірі 14 339,77 грн за останні 2 роки з моменту звернення до суду, не звернув увагу на положення ст.257 ЦК України, якою встановлено, що загальна позовна давність встановлена у 3 роки. А тому в межах загальної позовної давності в 3 роки підлягає стягненню заборгованість в розмірі 22 858,74 грн, яка нарахована з березня 2018 року по лютий 2021 року включно та яка підтверджується оборотної відомістю нарахувань по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з березня 2018 року по лютий 2021 року включно.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформованої 23.03.2021 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 (а.с.6).

Сторонами не заперечується, що позивач ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачанняу житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_1 .

Згідно витягу оборотної відомості за вказаним особовим рахунком станом на 01.03.2021 року (за період з 01.03.2005 року по 28.02.2021 року) виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 54 969,02 грн (а.с.4-5).

Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 137 від 09.10.2008р, № 6 від 04.012011р та постановами НКРЕКП "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" № 449 від 23.04.2014р, № 569 від 23.05.2014р, № 664 від 13.06.2014р, № 792 від 27.06.2014р, № 146 від 17.10.2014р, № 1171 від 31.03.2015р, № 174 від 21.05.2015р, № 1101 від 09.06.2016р, № 1536 від 28.12.2017р, № 1791 від 11.12.2018р.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач заявив про застосування позовної давності, зазначив, що позовна заява була пред`явлена 25.03.2021 року, що, на його думку, свідчить про те, що частина позовних вимог пред`явлена поза межами строку позовної давності (а.с.29-32).

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, розгляд справи за відсутності учасників, відсутність у зв`язку з цим в позивача можливості надати відповідні докази та відсутність заперечень з боку відповідача, апеляційний суд вважає поважною причину неподання позивачем у встановлений строк доказів, у зв`язку з чим ухвалив прийняти їх на стадії апеляційного перегляду справи.

Таким чином, при апеляційному розгляді до матеріалів справи була долучена Оборотна відомість за період з березня 2018 року по лютий 2021 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 щодо квартири АДРЕСА_2 (квартиронаймач - ОСОБА_1 ) (а.с.68).

Відповідно до вказаної Оборотної відомості за вказаним особовим рахунком за період з березня 2018 року по лютий 2021 року існує заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 22 858,74 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований та містить детальний розпис заборгованості, із зазначенням її щомісячних даних за вказаний період.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

З висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову повністю погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та порушивши норми процесуального права й неправильно застосувавши норми матеріального права.

Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Норми цивільного законодавства щодо позовної давності встановлюють таке: перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України); позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України); позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України); зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266 ЦК України); позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України); якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267).

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинні до 30.04.2022 року включно), якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Відповідно до ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року № 630, передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який не виконував належним чином свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого станом на 01 березня 2021 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 54 969,02 грн, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Зазначене підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, витягом оборотної відомості.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про застосування за заявою відповідача строку позовної давності в 2 роки та задоволення у зв`язку з цим позовної вимоги у розмірі 14 339,77 грн за останні 2 роки з моменту звернення до суду.

При цьому апеляційний суд враховує те, що, як правильно зазначено у скарзі позивача, суд першої інстанції не звернув увагу на положення ст.257 ЦК України, якою встановлена загальна позовна давність тривалістю у 3 роки.

А тому в межах загальної позовної давності в 3 роки підлягає стягненню заборгованість в розмірі 22 858,74 грн, яка нарахована з березня 2018 року по лютий 2021 року включно та яка підтверджується оборотної відомістю нарахувань по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з березня 2018 року по лютий 2021 року включно.

З огляду на зазначене є помилковим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Отже, з урахуванням наведеного, стягненню підлягає заборгованість в розмірі 22 858,74 грн, яка нарахована з березня 2018 року по лютий 2021 року включно.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід скасувати й ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 22 858,74 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні позову позивачем (скаржником) було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі 2270,00 грн (а.с.1).

Позовні вимоги задоволено на 41,58 % (22858,74грн х 100% : 54969,02грн).

Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог (на 41,58%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2 270,00 грн при поданні позову) у розмірі 943,86 грн (41,58% х 2270грн : 100%).

При поданні апеляційної скарги скаржник сплатив 3405,00 грн судового збору (а.с.67), при цьому підлягав сплаті судовий збір у встановленому законом розмірі 1415,80грн (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 150% х 2270,00грн х 41,58%). Тобто переплата становить 1989,20грн (3405,00 грн - 1415,80грн).

Таким чином, за результатами перегляду справи в апеляційному порядку з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору при поданні позовної заяви та подання апеляційної скарги, у розмірі 2 359,66 грн (943,86 грн + 1415,80грн).

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тємнової Ірини Леонідівни , діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2023 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Кузьми Наталії Вікторівни , діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 22 858,74 грн (двадцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 74 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" судові витрати в розмірі 2 359,66 грн (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять гривень 66 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 16 травня 2023 року.

Головуючий Майданік В. В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.