Васильківський міськрайонний суд КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/290/19
Провадження № 2/362/76/23
У Х В А Л А

"20" листопада 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.

за участю секретарів Шевченко М.В., Берковської Д.С., Харченко А.В., Тельнової О.О.,

представника відповідача Оксененко Д.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гребінківський машинобудівний завод», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПрАТ «Гребінківський машинобудівний завод», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з ПрАТ «Гребінківський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 3 000 000,00 (три мільйони) грн., завданої смертю батька ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку на виробництві та допустити виконання судового рішення у межах суми стягнення з відповідача відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовчі дії (т. 1 а.с. 23-24).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2019 року задоволено клопотання представника позивач про витребування доказів (т.2 а.с.43-46).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи, відмовлено (т.3 а.с.235-236).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (т.3 а.с.237-238).

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог закону, всіма наявними засобами у суду (смс повідомленням, телефонограмами та направленням повісток) про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності позивача та її представника або про відкладення до суду не направляли (т. 4 а.с. 18, 20-21).

Представник відповідача, адвокат Оксененко Д.О. в судовому засіданні просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача та її представника, оскільки заяв про відкладення, слухання справи у їх відсутності або за допомогою відеоконференцію вони не направляли.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Водночас положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статі 223 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з таким самим позовом (частина 2 статті 257 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого представника позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача та його представника, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Відповідно до ст. 2 ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №310/12817/13 від 22 травня 2019 року, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 359/7882/19).

Судом встановлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (т.3 а.с.237-238).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та її представник, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 14.09.2023 року та на 20.11.2023 року, що підтверджується поштовими повідомленнями, доставкою смс повідомленням на номера телефону зазначених в позовній заяві від яких заяв про розгляд справи без їх участі не подано, як і не направлено будь-яких інших клопотань (т. 3, 246, 249, т. 4 а.с. 7, 8, 18, 20-21).

Отже, сторона позивача, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 20.11.2023 року не з`явилася, що є повторністю (тобто двічі поспіль), про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Відтак, поважність причин неявки позивача та її представника у судові засідання жодним чином не підтверджується.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 43 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний повідомляти суд про причини своєї неявки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, справа вже тривалий час перебуває в провадженні суду, але сторона позивача, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, не з`являється в судові засідання, рухом справи не цікавиться. При цьому вся інформація для позивача та її представника щодо справи за її позовом є відкритою та міститься на сайті «Судова влада України», суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивач та її представник повторно не з`явилися в судове засідання та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 257, 258-260, 261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гребінківський машинобудівний завод», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Текст ухвали виготовлено 20.11.2023 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко