П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року місто Київ

справа № 759/19102/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/8683/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2" на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Журибеди О.М. від 3 січня 2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2"про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ТОВ "Явір-Житлобуд-2" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Короткий зміст ухвалисуду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 3 січня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу ТОВ "Явір-Житлобуд-2" про стягнення з ОСОБА_1 боргу за оплату житлово-комунальних послуг.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що з поданої заяви вбачається спір, а тому у видачі судового наказу слід відмовити на підставі пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "Явір-Житлобуд-2", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що статтею 165 ЦПК Українине передбачено такої підстави для відмови у видачі судового наказу як "наявний спір".

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

Відповідно до частини 3 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу наведено у статті 165 ЦПК України.

Так, згідно з частиною 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього

Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною 1 статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що з поданої заяви і доданих до неї документів вбачається спір і послався на пункт 3 частини 1 статті 165 ЦПК України (заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу).

У даному випадку суд вказав дві взаємовиключні обставини, які абсолютно не обґрунтовані і застосуванню не підлягають, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що така підстава для відмови у видачі судового наказу, як наявність спору про право, у чинній редакції ЦПК України відсутня.

Крім того, згідно пункту 7 частини 1 статті 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, про що зазначається у судовому наказі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2" задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 3 січня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: