ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1808/23 Справа № 205/598/22 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року в цивільній справі номер 205/598/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.09.2019 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» укладено угоду №SAMDNWFC8 про надання банківських послуг на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна COLD» ( НОМЕР_1 ) (рахунок НОМЕР_2 ) у розмірі 200000,00 грн та угоду №SAMDNWFC6 про надання банківських послуг на платіжну карту «Універсальна» ( НОМЕР_3 ) (рахунок НОМЕР_4 ).

18.12.2021 року не встановлені особи, не санкціоновано, без згоди позивача, використовуючи доступ до системи банкінг «Приват24», із вищевказаного кредитного (карткового) рахунку здійснили списання кредитних коштів у загальному розмірі 199882,14 грн разом із комісією 8457,01 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 17.12.2021 року по 18.12.2021 року.

Всі зазначені трансакції були здійснені вночі 18.12.2021 року, у зв`язку із чим 21.12.2021 року ним було отримано у банку виписки по своїм картковим рахункам. І того ж дня, 21.12.2021 року, позивач звернувся до органу досудового розслідування - Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України.

23.12.2021 року слідчий Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області вніс заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001612 та розпочав досудове розслідування, яке наразі триває.

Позивач 28.12.2021 року звернувся до відповідача із заявою про зупинення нарахування відсотків, виклавши усі обставини щодо незаконності списання коштів із його рахунків. До заяви було додано, у тому числі витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001612.

Листом від 30.12.2021 року за вих. №20.1.0.0.0/7-211229/23025 відповідач повідомив про

відсутність правових підстав для задоволення його вимог.

Вважає, що мав місце факт списання та зняття з рахунку ОСОБА_1 грошових коштів, що не відповідає волевиявленню позивача. Відповідач покладені обов`язки не виконав, чим порушив право позивача, як споживача фінансових послуг.

Просив суд першої інстанції: 1) зобов`язати відповідача зарахувати на рахунок позивача безпідставно списані внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року кошти у розмірі 199882,14 грн; 2) зобов`язати відповідача відновити кошти кредитного ліміту на картковому рахунку позивача НОМЕР_2 у розмірі 199 882,14 грн; 3) зобов`язати відповідача припинити нарахування позивачу процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року; 4) зобов`язати відповідача скасувати нараховані позивачу проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Приватбанк» зарахувати на рахунок ОСОБА_1 безпідставно списані внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року кошти у розмірі 199882,14 грн.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Приватбанк» відновити кошти кредитного ліміту на картковому рахунку НОМЕР_2 у розмірі 199882,14 грн ОСОБА_1 .

Зобов`язано Акціонерне товариство «Приватбанк» припинити нарахування ОСОБА_1 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Приватбанк» скасувати нараховані ОСОБА_1 проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач АТ КБ «Приватбанк», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнути на користь відповідача судові витрати.

Доводами апеляційної скарги наведено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Позивач оспорює проведення операцій за період з 17.12.2021 року по 18.12.2021 року по картці шляхом переказів на інші картки через додаток Приват24 та шляхом зняття готівки у банкоматах, визначаючи, що не проводив ці операції, при цьому не наводить жодних доказів, що підтверджують його посилання, і фактично це є його міркування і посилання. Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх розрахунків. Відповідач не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення. Кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. Банк, що обслуговує неналежного отримувача не несе відповідальність за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих коштів.

Без розголошення з боку позивача ПІН-коду своєї картки, номеру своїх карток інша особа, навіть, перевипустивши сім-картку або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до

Приват24, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти.

Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними.

Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Банком не порушено жодних вимог чинного законодавства, тому у суду були відсутні підстави для задоволення позову.

Від представника позивача адвоката Чернецької Олени Анатоліївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року - без змін.

Судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права, які підлягають застосуванню, враховуючи предмет спору.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПИН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків, у зв`язку з чим вони підлягають поверненню.

Вважає необґрунтованим посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач розголосив чи передав третім особам дані щодо фінансового номеру, номеру картки та ПІН-коду - належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного надано не було, це є припущенням відповідача.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Чернецька О.А. доводи апеляційної скарги не визнала, вважала їх необґрунтованими, просила судове рішення залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про доставку електронного листа (а.с. 138, 139).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на

засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 07.09.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Приватбанк» укладено угоду №SAMDNWFC8 про надання банківських послуг на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна COLD» ( НОМЕР_1 ) (рахунок НОМЕР_2 ) у розмірі 200000,00 грн та угоду №SAMDNWFC6 про надання банківських послуг на платіжну карту «Універсальна» ( НОМЕР_3 ) (рахунок НОМЕР_4 ).

18.12.2021 року з кредитного (карткового) рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відкритого в Акціонерному товаристві «Приватбанк» для обслуговування кредиту, відбулося списання кредитних коштів у загальному розмірі 199882,14 грн разом із комісією 8457,01 грн.

Всі кошти зняті із карткового рахунку картка «Універсальна» ( НОМЕР_3 ) (рахунок НОМЕР_4 ) шляхом переказів на інші картки через додаток Приват24 та шляхом зняття готівки у банкоматах у м. Києві, всього на загальну суму 229455,00 грн, у тому числі сума комісій - 600,00 грн за період з 17.12.2021 року по 18.12.2021 року (а.с. 26, 27, 28-30).

22.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України, 23.12.2021 року слідчим Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області внесено заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001612 та розпочато досудове розслідування, яке наразі триває (а.с. 31).

28.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про зупинення нарахування відсотків, виклавши усі обставини щодо незаконності списання коштів із його рахунків (а.с. 32).

Листом від 30.12.2021 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-211229 / 23025 АТ КБ «Приватбанк» повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення його вимог (а.с. 33-34).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте, з висновком суду першої інстанції в частині спору про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зарахування на рахунок позивача безпідставно списані кошти у розмірі 199882, 14 грн, погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в України визначає, що платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу (ст. 1).

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пункти 14.12., 14.14.; 14.16. статті 14 цього Закону визначають, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 9 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Судом встановлено, що 07.09.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Приватбанк» укладено угоду №SAMDNWFC8 про надання банківських послуг на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна COLD» ( НОМЕР_1 ) (рахунок НОМЕР_2 ) у розмірі 200000,00 грн та угоду №SAMDNWFC6 про надання банківських послуг на платіжну карту «Універсальна» ( НОМЕР_3 ) (рахунок НОМЕР_4 ).

18.12.2021 року з кредитного (карткового) рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відкритого в Акціонерному товаристві «Приватбанк» для обслуговування кредиту, відбулося списання кредитних коштів у загальному розмірі 199882,14 грн разом із комісією 8457,01 грн.

Всі кошти зняті із карткового рахунку картка «Універсальна» ( НОМЕР_3 ) (рахунок НОМЕР_4 ) шляхом переказів на інші картки через додаток Приват24 та шляхом зняття готівки у банкоматах у м. Києві, всього на загальну суму 229455,00 грн, у тому числі сума комісій - 600,00 грн за період з 17.12.2021 року по 18.12.2021 року.

22.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України, 23.12.2021 року слідчим Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області внесено заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001612 та розпочато досудове розслідування, яке наразі триває.

28.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про зупинення нарахування відсотків, виклавши усі обставини щодо незаконності списання коштів із його рахунків.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи та норми закону, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку у розмірі 199882,14 грн, припинення нарахування позивачеві процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року, та скасування нарахованих процентів і штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції (трансакції) 18.12.2021 року, тобто, внаслідок протиправних дій невстановлених осіб незаконно списані кошти з рахунку позивача, в тому числі за рахунок кредиту.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині спору про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зарахування на рахунок позивача безпідставно списані кошти у розмірі 199882,14 грн, не врахував, що ця вимога фактично дублює (повторює) вимогу про відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку у розмірі 199882,14 грн. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку позивача ОСОБА_1 у розмірі 199882,14 грн є ефективним та достатнім способом захисту його порушеного права, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відтак, позовна вимога в частині спору про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зарахування на рахунок позивача безпідставно списані кошти у розмірі 199882, 14 грн є зайвою, задоволенню не підлягає, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині спору про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зарахування на рахунок позивача безпідставно списані кошти у розмірі 199882, 14 грн підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині судового рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року в частині спору про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зарахування на рахунок позивача безпідставно списані кошти у розмірі 199882, 14 грн. - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії - зарахувати на рахунок позивача безпідставно списані кошти у розмірі 199882, 14 грн. - відмовити.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя: