Справа № 214/5878/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Саксаганський відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування заяви вказала наступне. 21 липня 2023 року заявник звернулась до Саксаганського відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з приводу документування її паспортом громадянина України на що отримала відмову, у зв`язку із тим, що для прийняття рішення через втрату паспорта зразка 1974 року необхідно пройти процедуру належності до громадянства України на підставі рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи вирішення справи залишила на розсуду суду.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Листом Саксаганського відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Головач І.В. повідомлено, що для прийняття документів у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974 року їй необхідно пройти процедуру встановлення належності до громадянства України на підставі рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, після чого її буде документовано паспортом громадянина України.

Так, згідно учбової картки студента на ім`я ОСОБА_1 , остання у 1980 році закінчила СШ №4 та з 01 вересня 1983 року навчалась у Криворізькому ордена Трудового Червоного Прапора гірничорудного інституту, який закінчила 21 вересня 1991 року, що в свою чергу підтверджується заліковою книжкою та дипломом на ім`я заявника.

20 листопада 1998 року було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка була приватизована заявником та її батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно акту від 12.07.2023 року, складеного мешканцями буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 разом із батьками з 1970 року проживала та по цей час проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно із положеннями ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому поряду можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» №2235-III від 18.01.2001 року, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Частиною 1 ст. 8 зазначеного вище Закону передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому суд приймає до уваги, що наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Отже, на підставі наявних у справі письмових доказів та пояснень заявника у судовому засіданні, наявні підстави для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 293, 294, 315, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення.

Суддя В.В. Попов.