Справа № 632/602/23
провадження № 2-н/632/131/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

15 травня 2023 р. м. Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Кочнєв О.В., розглянувши в приміщенні суду заяву, подану представником стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2023 року стягувач в особі свого представника адвоката Олександра Романенко звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.01.2022 року до 30.04.2022 року у розмірі 7027,73 грн. з ОСОБА_1 , вказавши у відповідній заяві місце проживання боржниці: АДРЕСА_1 .

11.05.2023 року у порядку частини сьомої статті 165 ЦПК України суддею було отримано підтверджено місце проживання споживача, у зв`язку з чим питання видачі судового наказу може бути вирішено.

В той же час видати судовий наказ за заявленими вимогами не видається можливим, оскільки наданий суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не є безспірним та містить нарахування, які не відповідають вимогам законодавства.

Так, з доданої до заяви про видачу судового наказу довідці розрахунку заборгованості за послуги з газопостачання перед стягувачем вбачається, що споживач ОСОБА_1 за зазначеною адресою по особовому рахунку НОМЕР_1 мала заборгованість станом на 01.02.2022 року у розмірі 4262,91 грн. без споживання та надання будь-яких підтвердних даних про нарахування вказаної суми у січні 2022 року.

В подальшому у лютому-квітні 2022 року (коли стягувач надав послуги з газопостачання) з боку споживача ОСОБА_1 відбувалося як споживання, так і сплата за споживання (у травні 2022 року), однак кошти з оплати ОСОБА_1 стягувач включив у рахунок боргу 4262,91 грн., який, як встановлено вище належними обгрунтуванням та розрахунком не підтверджується, а відповідно в цій частині не може бути зарахований, а відповідно немає підстав для видачі судового наказу, оскільки стягувач чітко зазначив, що він бажає отримати суму вирахувану саме ним, що позбавляє суддю можливість виокреммити вимоги за період лютий-квітень 2022 року окремо.

Підставою для відмови у видачі судового наказу суддя зазначає те, що поданий стягувачем розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства.

Встановлений суддею факт розрахунку дозволяє встановити той факт, що нарахування з боку стягувача не є безспірними.

З`ясування обставин поданого розрахунку стягувача виходить за межі наказного провадження, де суддя виключно перевіряє достовірність та точність заборгованості, яку подає стягувач, а тому вирішення вказаного питання можливе виключно у порядку позовного провадження.

Підставою для відмови у видачі судового наказу суддя вказує п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, а саме подання заяви стягувачем з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а конкретно відсутність належних доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, що передбачено п.5 ч.3 ст.163 ЦПК України.

Частиною третьою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказаного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.3 ст.163, ч.2 ст.164, п.1 ч.1, ч.2 та ч.3 ст.165, ч.1 ст.166, ст.ст.260-261, п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 відмовити у повному обсязі.

Копію ухвали разом із заявою про видачу судового наказу та додатками до неї надіслати заявнику товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до відома, а копію заяви про видачу судового наказу залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги заявником по справі, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя -