П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 568/673/18

Провадження № 22-ц/4815/525/23

Головуючий у Радивилівському районному суді

Рівненської області: суддя Троцюк В.О.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

(вступна і резолютивна частини) о 15 год. 05 хв.

06 березня 2023 року

у м. Радивилів Рівненської області

Повний текст рішення складено: 10 березня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Майданік В.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Радивилівська міська рада Рівненської області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 ;

за участі: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бернацького Павла Васильовича на окрему ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 ; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Радивилівського районного суду від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано звільнення позивача з посади вихователя Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Дивосвіт" комбінованого типу Радивилівської міської ради на підставі наказу Бугаївського ДНЗ "Дивосвіт" №38 від 14 травня 2017 року (зі змінами відповідно до наказу №9 від 30 січня 2019 року) "Про звільнення ОСОБА_1 " неправильним.

Визнано ОСОБА_1 звільненою з 17 вересня 2021 року з посади вихователя Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Дивосвіт" комбінованого типу Радивилівської міської ради на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Стягнуто з Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 111 882, 21 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15 травня 2018 року по 17 вересня 2021 року з утриманням при виплаті цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто із Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь позивача 20 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, а також 1 500 гривень судового збору.

Стягнуто із Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської областна користь держави в особі Державної судової адміністрації України 704, 80 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 2 827, 35 гривень допущено до негайного виконання з утриманням при виплаті цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Окремою ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2023 року повідомлено керівника Дубенської окружної прокуратури Рівненської області про наявність ознак складу кримінального правопорушення за ст. 172 КК України в діях адміністрації Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району Рівненської області при винесенні наказу №38 від 14 травня 2017 року (зі змінами відповідно до наказу №9 від 30 січня 2019 року) щодо звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Копію окремої ухвали направлено до Дубенської окружної прокуратури для проведення перевірки. Зазначено, що про вжиті заходи слід повідомити протягом одного місяця з дня отримання окремої ухвали. За відповідним клопотанням прокурора чи органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

У поданій через свого представника - адвоката Бернацького П.В. апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи ухвалу незаконною і необґрунтованою, що фактично полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенні норм процесуального права, просить її скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявником зазначалося про те, що:

1.) оскаржувана ухвала постановлена неналежним складом суду; 2.) без оголошення головуючого про вихід до нарадчої кімнати для вирішення питання про постановлення окремої ухвали, яка оформлена окремим документом; 3.) не в нарадчій кімнаті; 4.) з порушенням порядку перебування судді у нарадчій кімнаті; 5.) з порушенням таємниці наради суддів; 6.) не містить конкретного мотивування; 7.) не містить посилань на грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли; 8.) постановлена не за результатами розгляду справи по суті; 9.) постановлена без наявності для того достатніх правових підстав; 10.) постановлена як така, що з огляду на ст. 49 КК України не допускає можливості у законний спосіб для Дубенської міськрайонної прокуратури вжити передбачених законом заходів про притягнення до відповідальності на підставі ст. 172 КК України посадових осіб Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району Рівненської області за їх дії під час винесення наказу №38 від 14 травня 2017 року (зі змінами відповідно до наказу №9 від 30 січня 2019 року) щодо звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України; 11.) постановлена без присутності заінтересованої особи - ОСОБА_2 , явка якої визнана судом обов`язковою; 12.) постановлена без урахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц, постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №201/2762/18-ц, від 12 квітня 2018 року у справі №761/32388/13-ц, а також ухвалі від 19 травня 2021 року у справі №755/15473/20; постановлена без належного дослідження інституту окремої ухвали, тобто не в порядку, встановленому ст. 262 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи чи їх представниками не подавався, хоча про таке право їм було роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року.

До початку судового засідання 16 травня 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Бернацьким П.В. подано заяву про відкладення розгляду справи внаслідок того, що він бере участь як захисник обвинуваченого у справі №204/610/23, провадження у якій відбувається у закритому судовому засіданні зі здійсненням етапування особи, яка перебуває під вартою, що вважав поважною причиною неможливості явки до Рівненського апеляційного суду. До заяви долучено копію листа з порталу Судової влади України та копію ордера від 20 березня 2023 року.

Між тим, ця заява визнана такою, що не підлягає до задоволення. Так, з копії листа з порталу Судової влади України видно, що розгляд кримінального провадження призначено на 16 травня 2023 року на 15 год. 30 хв., тоді як цивільна справа, де він представляє інтереси ОСОБА_2 , призначена на 16 травня 2023 року на 11 год. 15 хв., що не заважало йому взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Крім того, у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена довіреність, що видана ОСОБА_2 , якою уповноважено представляти її інтереси, в т.ч. і в судах, помимо Бернацького П.В. , також і ОСОБА_5 . Довіреність видана строком на три роки без права передоручення та дійсна до 04 грудня 2023 року. Натомість ОСОБА_5 будь-якої заяви про неможливість взяти участь у судовому засіданні не подав, а про поважність причин своєї відсутності апеляційний суд не повідомив.

Відповідно до ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належно повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто процесуальним законом надано право розглядати справу за відсутності сторін, які належно повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

При цьому колегією суддів взято до уваги правову позицію, що висловлена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19). Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, і ці обставини встановлені рішенням Радивилівського районного суду від 11 травня 2018 року, що набрало законної сили, 10 жовтня 2017 року роботодавцем розірвано трудовий договір з ОСОБА_1 без жодних законних підстав. З огляду на це її поновлено на посаді вихователя Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району (надалі перейменовано у Бугаївський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) "Дивосвіт" комбінованого типу Радивилівської міської ради) з 14 травня 2018 року.

Проте того ж дня, тобто 14 травня 2018 року, позивача знову звільнено з роботи з займаної посади з 10 жовтня 2017 року з тих міркувань, що нею, як працівником, який виконує виховні функції, вчинено аморальний проступок, не сумісний з продовженням даної роботи, тобто з тієї ж само підстави, за якої відбулося й попереднє звільнення. Також вказувалася й додаткова підстава - відсутність працівника на роботі понад три години протягом робочого дня без поважних причин, яку в подальшому наказом роботодавця №9 від 30 січня 2019 року було виключено згідно з відповідним наказом Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району як підставу для звільнення, та змінено дату звільнення - з 10 жовтня 2017 року на 14 травня 2018 року.

Рішенням Радивилівського районного суду від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано її звільнення з посади вихователя Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Дивосвіт" комбінованого типу Радивилівської міської ради на підставі наказу №38 від 14 травня 2018 року неправильним.

Визнано позивача звільненою з 17 вересня 2021 року з посади вихователя Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Дивосвіт" комбінованого типу Радивилівської міської ради на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Стягнуто з Радивилівської міської ради на користь ОСОБА_1 111 882, 21 гривні середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 20 000 гривень моральної шкоди.

Окремою ухвалою Радивилівського районного суду від 06 березня 2023 року повідомлено керівника Дубенської окружної прокуратури про наявність ознак кримінального правопорушення за ст. 172 КК України в діях адміністрації Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району при винесенні наказу №38 від 15 травня 2018 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що керівництвом Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району протиправно винесено наказ №38 від 14 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 , чим допущено свавільне повторне звільнення працівника з роботи.

Згідно із ч.ч. 1, 6-7, 11 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

З метою забезпечення вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пункті 39 своєї постанови від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, вбачається, що розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК України (1618-15) (аналогічні положення містяться і в статті 262 ЦПК України в редакції 2017 року) має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи. Окремі ухвали можуть бути постановлені і при закінченні розгляду справи без ухвалення рішення (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), а також за наявності певних умов й до закінчення її розгляду.

Цивільний процесуальний кодекс України не зобов`язує проголошувати окрему ухвалу, проте суд повинен повідомити осіб, які беруть участь у справі, про її постановлення.

Повно і правильно з`ясувавши обставини у справі та встановивши, що при розірванні 14 травня 2018 року трудового договору між сторонами роботодавцем було допущено істотні порушення вимог законодавства про працю, суд першої інстанції зреагував на наведені факти, обґрунтовано постановивши окрему ухвалу, якою повідомив Дубенську окружну прокуратуру про наявність ознак кримінального правопорушення за ст. 172 КК України у діях роботодавця при звільненні ОСОБА_1 за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Щодо доводів апеляційної скарги про постановлення оскаржуваної ухвали неналежним складом суду, без оголошення головуючим про вихід до нарадчої кімнати для вирішення питання про постановлення окремої ухвали, постановлення судового рішення поза нарадою кімнатою та з порушенням таємниці наради суддів, то з ними погодитися не можна.

Так, секретар судового засідання не входить до складу суду, що вбачається зі змісту ст.ст. 34 та 65 ЦПК України, а є іншим учасником судового процесу. Поготів, під час перебування у нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення ніхто інший, крім складу суду, не вправі перебувати разом з ним (ч.ч. 1-2 ст. 245 ЦПК України).

Також необґрунтованими є й аргументи заявника про відсутність у Радивилівському районному суді нарадчої кімнати, неоголошення головуючим про вихід на нараду з приводу ухвалення судового рішення, а також з недодержанням таємниці нарадчої кімнати.

Спростовуються змістом оскаржуваної ухвали й покликання представника ОСОБА_2 про те, що це судове рішення не містить конкретного мотивування, вказівок про грубі порушення законності, причини та умови, що цьому сприяли.

Крім того, голослівними і хибними є його доводи про те, що окрему ухвалу постановлено не за наслідками розгляду справи по суті та без наявності для цього достатніх правових підстав.

З приводу аргументів автора апеляційної скарги про унеможливлення вжиття органом прокуратури передбачених законом заходів для притягнення до відповідальності посадових осіб Бугаївського дошкільного навчального закладу "Дивосвіт" Радивилівського району за їх дії під час винесення наказу №38 від 14 травня 2018 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, то колегія суддів вважає їх такими, що є передчасними і не ґрунтуються на обставинах справи.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Не заслуговують на увагу також посилання заявника на постановлення оскаржуваної ухвали за відсутності ОСОБА_2 , явка якої визнана судом обов`язковою, адже саме її процесуальним правом є право з`явитися в судове засідання. При цьому з урахуванням її неявки суд зробив свої висновки на підставі перевірених та досліджених у судовому засіданні обставин справи, ґрунтуючись на відповідних вимогах закону.

Не погоджується апеляційний суд і з тим, що при ухваленні судового рішення не було враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц, постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №201/2762/18-ц, від 12 квітня 2018 року у справі №761/32388/13-ц і ухвалі від 19 травня 2021 року у справі №755/15473/20.

Так, згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між тим, наведені заявником правові позиції Верховного Суду у відповідних постановах не вказують про подібність обставин справи при вирішенні процесуального питання, а тому не свідчать і про постановлення судом помилкової ухвали.

Решта доводів апеляційної скарги також є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.

Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Між тим, будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, матеріали справи не містять, заявником представлено не було, а апеляційним судом їх не було здобуто.

При цьому відсутні й обставини порушення норм процесуального права, які спонукали би до обов`язкового скасування судового рішення, що передбачено ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норма матеріального і процесуального права при її постановленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бернацького Павла Васильовича залишити без задоволення, а окрему ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

В.В.Майданік

Повний текст постанови складено: 16.05.2023