Справа № 752/9848/22
Провадження № 2/752/2424/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 жовтня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про та визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 24.07.2010 року до 16.10.2019 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

Вказала, що її донька проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй.

Зазначила, що майже все фінансове забезпечення доньки покладено на неї, вона намагається забезпечити свою доньку усім необхідним, що є вкрай важливим для її здорового емоційного і фізичного розвитку.

До моменту повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, ОСОБА_2 зустрічався з дитиною не більше одного разу на тиждень, зазвичай він міг зустрітися з нею після уроків у школі, приблизно на одну чи дві години. Проте, за весь час він ні разу нічого їй не купив і не подарував, що наводить її на думки про те, що йому просто байдуже і що його не сильно хвилює благополуччя доньки.

Відповідач вихованню дитини не приділяє достатньо часу. Вона приймає безпосередню участь у вихованні дитини, зокрема, постійно водить її до школи та до лікарні, якщо дитина хворіє.

Тому, враховуючи всі зазначені обставини, вона вимушена звернутись до суду з проханням визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за її місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що дитині буде краще та безпечніше проживати з нею, дитина буде завжди доглянутою, будуть забезпечуватися її потреби та приділятиметься максимальна увага, що життєво необхідно для дітей такого віку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 15.08.2022 року відкрито провадження з розглядом справи в порядку загального позовного провадження та призначенням підготовчого засідання на 01.12.2022 року (а.с. 32).

Ухвалою від 01.12.2022 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини. Судове засідання призначено на 04.04.2023 року (а.с. 57, 58-60).

Ухвалою від 04.04.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд на 08.08.2023 року (а.с. 82).

08.08.2023 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено на 25.10.2023 року (а.с. 92-93).

04.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 вказав, що ніколи не заперечував і не заперечує проти того, щоб малолітня донька проживала разом з мамою, між ними ніколи не було спору з приводу місця проживання дитини, і він ніколи не висловлював з цього приводу будь-яких претензій до позивача. Дитина проживає з мамою, і він вважає, що так і має бути, виходячи лише з інтересів дитини.

Вказав, що позивач вводить суд в оману, стверджуючи, що він не приділяв належної уваги вихованню дитини, не надавав коштів на утримання дитини, не дарував їй подарунків тощо.

Крім того, зазначив, що позивач часто чинила йому перешкоди та створювала умови, при яких йому важко було приймати участь у вихованні дитини та навіть бачитись з дитиною.

Виходячи з викладеного, вважав, що предмет спору між позивачем та ним відсутній наразі, і був відсутнім на час звернення з цим позовом до суду, тому суд повинен закрити провадженняпо цій справі.

Просив долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи та врахувати його правову позицію при прийнятті рішення (а.с. 44-48).

Відповідь на відзив не надходила.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, про причини своєї неявки не повідомив, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином.

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони у справі з 24.07.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року у справі № 752/10455/9 розірвано, прізвище позивача змінено на « ОСОБА_1 » (а.с. 14, 15).

Від даного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 21.10.2014 року видано свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін, дитина залишились з матір`ю і проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що вказана квартира є власністю позивача, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 256403564 від 13.05.2021 року (а.с. 12).

Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого на виконання ухвали від 01.12.2022 року, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, громадянкою ОСОБА_1 (а.с. 76-78).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 31 СК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, бажання дитини проживати разом із матір`ю, вік дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 200, 258-259, 267, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за її місцем проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, , адреса: 0310, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 58;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації,адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кім. 422 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суду м. Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко