Справа № 304/426/16-ц Провадження № 6/304/1/2023
У Х В А Л А

08 травня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», ОСОБА_1 та приватний виконавець Зейкан Віталій Ласлович про заміну сторони виконавчого провадження,

У С Т А Н О В И В :

заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що Перечинським районним судом Закарпатської області по цивільній справі № 304/426/16-ц задоволено позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання такого рішення судом видано виконавчий документ, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Зейкана Віталія Ласловича (виконавче провадження № 70397806). Відповідно до договору факторингу № 30/10-1 від 30 жовтня 2015 року ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступило право вимоги за кредитним договором № Z01.101.16347 від 22 серпня 2014 року новому кредитору ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє». Відповідно до договору факторингу № 28/02-1 від 28 лютого 2017 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», останнє отримало право вимоги за кредитним договором № Z01.101.16347 від 22 серпня 2014 року. Відповідно до статуту ТОВ «Фінансова компанія «Серет» () 27 червня 2017 року змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (). Згідно договору факторингу №08/22 від 31 серпня 2022 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» () відступлено від ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» () право вимоги за кредитним договором № Z01.101.16347 від 22 серпня 2014 року, де боржником є ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ). Таким чином, оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, тому на підставі ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просить заяву задовольнити.

У судове засідання представник заявника не з`явився, однак у поданій заяві одночасно просить розглянути заяву про заміну сторони виконавчого провадження без його участі.

У судове засідання представник ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», боржник ОСОБА_1 та приватний виконавець Зейкан В.Л. не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому суд відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України розглядає заяву у їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2016 року у справі № 304/426/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» заборгованість за кредитним договором № Z01.101.16347 від 22 серпня 2014 року в розмірі 37 024 грн. 47 коп., з яких 30 393 грн. 15 коп. заборгованість за тілом кредиту; 6 631 грн. 32 коп. заборгованість за нарахованими і несплаченими відсотками та комісіями; а також судовий збір у сумі 1 378 грн. (а. с. 37-39).

Десятого жовтня 2016 року Перечинським районним судом у вказаній справі видано виконавчий лист (а. с. 65). Як вбачається з повідомлення Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 14.2-14/8464 від 28 жовтня 2019 року виконавчий лист №304/426/16-ц постановою старшого державного виконавця від 25 червня 2019 року повернутий стягувачу ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) (а. с. 71-73).

Двадцять восьмого лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке 27 червня 2017 року відповідно до рішення Загальних зборів учасників товариства (протокол № 10/2017) змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (Фактор), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого Клієнт відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 28 лютого 2017 року права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набув (прийняв у власність) від Клієнта з 28 лютого 2017 року права вимоги та здійснив їх оплату (фінансування) Клієнту за плату. Відповідно до п. 4.1. цього Договору, Клієнт, на підставі цього договору передав (відступив) Фактору, а Фактор набув права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, що міститься в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору, у тому числі права вимоги за кредитним договором № Z01.101.16347 від 22 серпня 2014 року (а. с. 54-57, 58-60).

Тридцять першого серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 08/22, за умовами якого Клієнт відступив Фактору, а Фактор прийняв права вимоги (у тому числі права вимоги за кредитним договором № Z01.101.16347 від 22 серпня 2014 року) та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 вказаного Договору, права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання Реєстру боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 3.1. цього Договору (а. с. 97-101).

Так, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та статті 15 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (далі Закон №1404-VIII) у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним судом України у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону № 1404-VIII.

При цьому, виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Після укладання між первісним кредитором і новим договору, внаслідок якого відбувається відступлення права вимоги, первісний кредитор вже позбавлений права на звернення до відповідного відділу виконавчої служби для виконання рішення ухваленого на свою користь, в свою чергу новий кредитор без відповідної ухвали суду ще не має права на надання виконавчих листів для виконання.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником, вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження тощо.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Тому, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129-1 Конституції України, ст. 11, 512, 514 ЦК України, ст. 1, 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2, 7, 10, 44, 258-261, 263, 442 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», ОСОБА_1 та приватний виконавець Зейкан Віталій Ласлович про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити повністю.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №304/426/16-ц, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 10 жовтня 2016 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» на Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, № 6; ).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.