СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-н/759/140/23
ун. № 759/7787/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновська О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2023 р. до суду надійшла заява в якій заявник просить видати судовий наказ про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а у випадку, якщо повнолітня дочка продовжитиме навчання у зв`язку із цим потребуватиме матеріальної допомоги, зобов`язати батька утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, у тому числі просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Вбачається, що вимога про стягнення аліментів на дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів відповідає встановленим вимогам, при цьому вимоги щодо, якщо повнолітня дочка продовжитиме навчання у зв`язку із цим потребуватиме матеріальної допомоги, зобов`язати батька утримувати її до досягнення двадцяти трьох років не входить до вимог ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 168 цього Кодексу у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, сума судового збору є чітко визначеною Законом України «Про судовий збір», а тому підлягає стягненню при видачі судового наказу. Однак розмір суми витрат на професійну правничу допомогу визнається безпосередньо стороною та може бути зменшений лише за клопотанням іншої сторони (ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України).

Тобто, вбачається, що, оскільки розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, то останній позбавлений права на подання відповідного клопотання про зменшення таких витрат у разі доведення їх не співмірності.

Частиною 3 ст. 165 ЦК України визначено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що за вимогою заявника про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн 00 коп. та вимоги щодо зобов`язання батька утримувати дочку до досягнення двадцяти трьох років, не може бути видано судовий наказ, оскільки вони не визначені в переліку ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та вказані витрати та вимоги входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює їх стягнення в порядку наказного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 133, 137, 161, 165 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині зобов`язання ОСОБА_2 утримувати дочку до досягнення двадцяти трьох років та стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Ул`яновська