Справа № 226/1141/22
Провадження № 2-п/226/1/2023
У Х В А Л А

12 травня 2023 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Чередниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мирнограді Донецької області заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2023 року Димитровським міським судом Донецької області ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми, згідно з яким позовні вимоги позивача задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля PEUGEOT 3008, 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1 , з урахуванням індексу інфляції у розмірі 141382,04 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, судовий збір у розмірі 1413,82 грн.

24 квітня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої зазначив, що відповідач не згоден з рішенням суду від 10.03.2023 року, оскільки копії позовної заяви з додатками він не отримував. Судовим рішенням право власності на автомобіль не припинено за позивачкою, а відповідачем не набуто право власності на другу 1/2 частку автомобіля. Тому позивачкою вибрано не вірний спосіб захисту порушених прав, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Також судом не враховувалось, а позивачкою приховано те, що позивачка вже зверталась із позовом в такий спосіб та наявне рішення Димитровського міського суду Донецької області від 19.05.2017 року по справі №226/807/16-ц. А тому позивачка не вправі була повторно зверталась із таким позовом, оскільки зверталась до суду поза строком позовної давності з повторних підстав. Та суд не враховував поділ майна та право відповідача на зарахування компенсації за майно, яке є власність, але не повернуто позивакою відповідачу. Тобто у відповідача наявне право подання зустрічного позову та зарахування майна в одному провадженні. Також не враховувалось рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.10.2017 року по справі №226/1888/16-ц, яким було відмовлено у поділі майна, та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13.012.2017 року, якою було закрито провадження по справі про поділ майна подружжя. Крім того, визначена вартість майна, що підлягає поділу, не відповідає законному розрахунку. 17 серпня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 545/2396/20, провадження № 61-4894св22 (ЄДРСРУ № 106116488) досліджував питання щодо визначення ринкової (реальної) вартості проданого одним із подружжя автомобіля (майна) при поділі спільно нажитого майна подружжя. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Наведений позивачкою розрахунок таким вимогам не відповідає, а тому є предметом спору. Ще позивачка не навела доводів того, що спірний автомобіль дійсно знаходиться у розпряженні та користуванні відповідача. 04.04.2014 року було відкрито кримінальне провадження №0000697 за ст.356 КК України, що ОСОБА_4 , вона ж ОСОБА_5 , вона ж ОСОБА_6 , забрала та не повертає спірний автомобіль Пежо 3008 НОМЕР_2 . Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 19.05.2016 року було накладено арешт на спірний автомобіль, заборонено експлуатацію спірного автомобіля, передано спірний автомобіль на відповідальне зберігання позивачці. Між тим, позивачка не довела того, що автомобіль знаходиться не в її розпорядженні, а в розпорядженні відповідача, а тому вона не має права на отримання компенсації за 1/2 вартості спірного майна. Позивачка неодноразово ставила в оману як суд, так і правоохоронні органи, переслідуючи відповідача на тлі особистих неприязних відносин. Саме тому позивачка створює штучний спір, оскільки саме розпорядилась автомобілем та надала згоду на його продаж ще у 2014 році. Просить поновити строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення суду від 10.03.2022 року.

Учасники справи до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочне рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10.03.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми відповідачем отримано не було (а.с. 54, 57).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що не отримання відповідачем заочного рішення суду є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про його перегляд, а тому цей строк підлягає поновленню. Крім того, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, оскільки судові повістки повернулися до суду без вручення внаслідок закінчення терміну зберігання, і докази, на які посилається представник відповідача, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 березня 2023 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення задовольнити.

Заочне рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 березня 2023 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми скасувати, розглядати справу за правилами загального провадження, призначити підготовче судове засідання по справі на 12 червня 2023 року о 10.00 год. у приміщенні Димитровського міського суду Донецької області за адресою: м.Мирноград Донецької області, вул.Центральна, 73.

Відкликати виконавчий лист №2/226/529/2022 від 17.04.2023 року з Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля PEUGEOT 3008, 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1 , з урахуванням індексу інфляції у розмірі 141382,04 грн, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, судового збору у розмірі 1413,82 грн.

Відповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду відзив на позовну заяву з додатками, які повинні відповідати вимогам ст.178 ЦПК України та в цей же строк надіслати (надати) іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивач має право протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву надіслати (надати) суду відповідь на відзив відповідно до ст.179 ЦПК України, а відповідач має право протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив надіслати (надати) суду заперечення на відповідь на відзив відповідно до ст.180 ЦПК України.

Третя особа (за наявності), відповідно до ст.181 ЦПК України, подає пояснення (заперечення): на позовну заяву у протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали та протягом 10 календарних днів з дня отримання відзиву.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dmm/dn/court.gov.ua/sud0513/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 15.05.2023.

Суддя О.А. Рибкін