РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4062/23

Номер провадження 2/495/2416/2023

12 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Савицького С.І.

при секретарі Гасанзаде М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гафійчук Сергій Дмитрович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 100 000 (сто тисяч) доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 3674000 (три мільйони шістсот сімдесят чотири тисячі) гривень боргу та 119000 (сто дев`ятнадцять тисяч) доларів США, що станом на звернення до суду за курсом НБУ становить 4335320 (чотири мільйони триста тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень пені за прострочення оплати.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

У січні 2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивача ОСОБА_1 з проханням позичити йому 100 000 (сто тисяч) доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 3674000 (три мільйони шістсот сімдесят чотири тисячі) гривень. Так як, позивач добре знав позивача та на той час у нього була така суму, він погодився на прохання відповідача та позичив останньому 100 000 (сто тисяч) доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 3674000 (три мільйони шістсот сімдесят чотири тисячі) гривень, за умови повернення йому зазначеної суми до 31.12.2022 року, крім того, в разі несвоєчасного повернення боргу в зазначений строк вказаний у розписці, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочки. Саме на таких підставах та умовах позивач з відповідачем уклали договір позики, на підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав позивачу розписку і отримав грошові кошти. Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані у борговій розписці строки не виконав, на звернення позивача з вимогою повернути гроші не реагує, даний факт й слугував позивача звернутися до суду з відповідним позовом, оскільки його права та інтереси було порушено.

Рух справи у суді

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, що містяться у ній.

З огляду на неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позикових відносин підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки від 22.01.2022 року.

З дослідженої розписки від 22.01.2022 року, суд встановив, що ОСОБА_2 22.01.2022 року одержала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000 доларів США (сто тисяч доларів США) на термін до 31.12.2022 року. Також, у розписці обумовлено, що в разі несвоєчасного повернення суми позики в строк, тобто до 31.12.2022 року, ОСОБА_2 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 відсоток в сумі 1% від суми позики за кожен день простою.

Вищезазначена розписка, яка складена від 22.01.2022 року повністю підтверджує факт отримання ОСОБА_2 коштів в сумі 100 000 доларів США (сто тисяч доларів США) за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти до 31.12.2022 року.

Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наявність розписки у позивача свідчить про існування невиконаного зобов`язання відповідачем перед позивачем по договору позики від 22.01.2022 року.

В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даним договором, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 100 000 доларів США (сто тисяч доларів США).

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення відсотків за несвоєчасне повернення коштів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Так, у встановленій у розписці визначений строк, а саме 31.12.2022 року відповідач ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000 доларів США (сто тисяч доларів США) та не сплатив 1% від суми позики за кожен день простою, як це було обумовлено у розписці, а тому на момент звернення позивача до суду минуло 109 днів (з 31.12.2022 року по 18.04.2023 року), в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 1% від суми позики за кожен день простою, що становить 119 000 доларів США (сто дев`ятнадцять тисяч доларів США).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Такий же висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що «у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів у частині стягнення процентів за користування сумою позики. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки, відповідач порушив умови позики та несвоєчасно повернув позивачу грошові кошти в сумі 100 000 доларів США (сто тисяч доларів США) та не сплатив 1% від суми позики за кожен день простою, як це було обумовлено у розписці та враховуючи що на момент звернення позивача до суду минуло 109 днів (з 31.12.2022 року по 18.04.2023 року), тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1% від суми позики за кожен день простою підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Отже, стягнення із відповідача суми боргу у іноземній валюті відповідає як вимогам цивільного законодавства, так і узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц.

Висновки за результатами розгляду справи

Таким чином, доведеність факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 420 гривень.

Керуючись ст.ст.509, 510, 525, 526, 527, 625, 1046, 1048, 1050, 1052 ЦК України, ст.ст.4, 12, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ,100 000 (сто тисяч) доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 3674000 (три мільйони шістсот сімдесят чотири тисячі) гривень боргу, 119000 (сто дев`ятнадцять тисяч) доларів США, що станом на звернення до суду за курсом НБУ становить 4335320 (чотири мільйони триста тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень пені за прострочення оплати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 420 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Савицький С.І.