справа № 755/2593/23
головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старший державний виконавець Урбан Дмитро Дмитрович Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбана Д.Д. від 9 січня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Звертаючись до суду із вказаною скаргою ОСОБА_1 одночасно просив суд поновити строк для подання скарги, мотивуючи тим, що постанова державного виконавця від 9 січня 2020 року ВП НОМЕР_1 була ним отримана лише 18 січня 2023 року за його власною заявою, оскільки старшим державним виконавцем Урбаном Д.Д. постанова від 9 січня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами йому не надсилалась.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старший державний виконавець Урбан Д.Д. Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 на дії державного виконавця - залишено без розгляду та повернуто особі, що подала скаргу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції фактично здійснив розгляд скарги на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, що обумовлювало прийняття одного із видів судового рішення, передбаченого ст. 451 ЦПК України, проте всупереч наведеному прийняв рішення про повернення скарги без розгляду, що не відповідає змісту проведеного розгляду.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 65-66) до суду не з`явились, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, належним чином повідомлених про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що предметом оскарження є постанова ВП НОМЕР_1 від 9 січня 2020 року, видана старшим державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбаном Д.Д. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка на думку скаржника повинна бути скасована.

Матеріалами справи також встановлено, що звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_1 просив суд поновити строк для подання скарги, мотивуючи тим, що постанова державного виконавця від 9 січня 2020 року ВП НОМЕР_1 була ним отримана лише 18 січня 2023 року за його власною заявою, оскільки старшим державним виконавцем Урбаном Д.Д. постанова від 9 січня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами йому не надсилалась.

Відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для звернення до суду із скаргою та залишаючи скаргу без розгляду, суддя першої інстанції виходив з того, що скаржник перший раз звернувся до суду зі скаргою до Дніпровського районного суду м. Києва 22 лютого 2023 року, тобто після спливу строків на оскарження дій державного виконавця, визначеного ст.449 ЦПК України.

При перевірці указаних висновків районного суду апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України (в редакції Кодексу, яка діяла до 15 грудня 2017 року) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби з пропущенням строку встановленого законом, така скарга залишається без розгляду.

Апеляційним судом встановлено, що до клопотання про поновлення строку для звернення до суду ОСОБА_1 подав докази звернення із скаргою ще у січні 2023 року, що підтверджено ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року, яка була залишена судом без розгляду.

Отже, звертаючись до суду із скаргою 26 січня 2023 року, з урахуванням того, що постанова державного виконавця від 9 січня 2020 року ВП НОМЕР_1 була отримана ОСОБА_1 лише 18 січня 2023 року за його власною заявою, скаржником не було пропущено строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Крім того, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 було повернуто без розгляду. Із змісту ухвали вбачається, що підставою для повернення зазначено не долучення доказів, які мали підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку та/або надання усім іншим учасникам виконавчого провадження копії скарги на постанову державного виконавця, разом з додатками.

При цьому, відповідно до загальних правил ЦПК України повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із даною скаргою до суду.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що строк на звернення до суду із скаргою не є пропущеним з часу, коли йому стало відомо про наявність відповідної постанови, залишив поза увагою звернення скаржника до суду ще у січні 2023 року, а не в лютому, як зазначено судом, та дійшов передчасного висновку, що строк на оскарження є пропущеним і не підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи, що висновок суду про пропуск заявником строку звернення до суду зі скаргою є передчасним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба