Справа № 761/3304/22
Провадження № 2/761/1663/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання протиправними дій в частині нарахування відсотків,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: визнати неправомірними дії АТ «Таскомбанк» в частині нарахування відсотків за Договором про комплексне банківське обслуговування, що був укладений між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2021 року за умовами проекту «izibank», позивачу було відкрито картковий рахунок на якому було встановлено суму кредитного ліміту. В подальшому, на протязі майже 5 місяців, відповідачем нараховувались та списувались з рахунку позивача відсотки за користування кредитним лімітом.

ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача в частині нарахування відсотків є протиправними, адже відсутні підстави для такого нарахування, оскільки позивач не ознайомлювалась, не отримувала та не підписувала примірники Тарифів, Правил користування електронним платіжним засобом, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та інформації про істотні характеристики послуги з надання споживчого кредиту за продуктом кредитна картка «Карта izibank», а також паспорту споживчого кредиту за продуктом «Карта izibank».

А тому оскільки позивач вважає що її права порушені, звернулась до суду з даним позовом.

28.02.2023 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач підписала договір та погодилдась на визначені умови, зокрема сплату процентів. Позивачем обрано спосіб захисту який не відповідає чинному законодавству, в тому числі ст.16 ЦК України, при цьому позивачем не доведено наявності порушеного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Оцінивши надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено судом, 04.08.2021 року між АТ «Таскомбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування, шляхом підписання ОСОБА_1 заяви-договору, за умовами якого позивачу встановлено кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 46 000,00 грн., зі строком користування 12 місяців.

Умовами п. 13 Договору передбачено, що позивач погоджується, підтверджує та розуміє порядок повернення кредиту та сплату процентів через щомісячний платіж, з урахуванням змін передбачених тарифами Банку.

Договір підписаний позивачем, що свідчить про її згоду із зазначеними умовами.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнати недійсним нарахування процентів та комісії по кредитному договору, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2019 року, справа № 320/8618/15-ц, провадження №61-4393сво18 зробив висновок, що позовна вимога про зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції на тіло кредиту по кредитному договору є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі незгоди позивача із сумою здійснених нарахувань процентів за кредитним договором, таке право підлягає захисту судом при вирішенні питання стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак сторони не повідомляли суд що на даний час в провадженні будь-якого суду перебуває справа про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також варто зазначити, що у випадку пред`явлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказані позивачем обставини - щодо безпідставного нарахування процентів та комісії повинні оцінюватись судом саме при вирішенні питання про стягнення заборгованості.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А тому повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76- 81, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання протиправними дій в частині нарахування відсотків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула