Дата документу 15.05.2023
Справа № 522/2994/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області заяву про забезпечення позову по цивільній справі за

позовом заступника Генерального прокурора в інтересах фонду державного майна України, Державного підприємства «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів»

до

відповідача: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Обгрунтування заяви.

Заступник Генерального прокурора в інтересах фонду державного майна України, Державного підприємства «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» 15.02.2023 звернувся до Приморського районного суду м.Одеса з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023, справа розподілена на розгляд судді Суворовій О.В. (а.с.159 т.3).

Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеса від 03.03.2023 цивільну справу передано за підсудністю до Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.174 т.3).

Цивільна справа надійшла до Іллічівського міського суду Одеської області 17.04.2023.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 справа розподілена на розгляд судді Петрюченко М.І.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків терміном, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Згідно листа суду від 27.04.2023 на електронну адресу представника позивача направлена копія ухвали від 24.04.2023 про усунення недоліків.

Разом з позовом заступник Генерального прокурора в інтересах фонду державного майна України, Державного підприємства «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» надав до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просить суд накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Mercedes-Benz GL, н/з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2006 року випуску. Чорного кольору, належних на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , у період з 17.11.08 по 18.11.11 обіймаючи посаду першого заступника начальника ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів», виконуючого обов`язки, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, умисно свої службові повноваження першого заступника начальника ДП «ЧАМШ» використав у злочинних цілях всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, а саме завдання державному підприємству «Чоразморшлях» матеріальних збитків в розмірі 95 404 995,72 грн.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позивач стверджує, що арешти з належного відповідачу нерухомого та рухового майна знято відповідно до ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 05.08.2022 у справі №1-кп/522/1781/22 про закриття кримінального провадження.

Заяву про забезпечення позову, заявник обґрунтував тим, що відповідач добровільно матеріальну шкоду не погасив, тому не застосування відповідних заходів забезпечення позову може призвести до того, що є ризик невиконання можливого рішення суду.

ІІ. Процедура.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

Відповідно до ч.1 п.2 та п.4 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

Відповідно до п.п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з`ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати права позивача під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту, заявник зазначає, що є ризик розпорядження рухомим та нерухомим майном відповідачем, що унеможливить виконання рішення суду у майбутньому.

Разом з тим, заявником не надано жодних доказів на підтвердження імовірності відчуження майна відповідачем по справі (не надано доказів розміщення будь-яких оголошень про продаж спірних об`єктів нерухомості та автомобіля в засобах масової інформації, роздруківок із ЗМІ і т.і.), не наведено жодних ризиків.

Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тобто, зважаючи на те, що позивач у заяві про забезпечення позову належним чином не недав доказів на підтвердження імовірності відчуження майна відповідачем по справі та не обґрунтував наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб призведе до порушення вимог ч.3 ст.150 ЦПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

Крім того, суд бере до уваги, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2023 позовну заяву заступника Генерального прокурора в інтересах фонду державного майна України, Державного підприємства «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без руху, з обгрунтуваням того, що позивачем не обґрунтовано доцільність заявленого позову, тощо.

Зазначені обставини виключають можливість звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в інтересах фонду державного майна України, Державного підприємства «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів», у зв`язку із чим і виникла необхідність для захисту прав Держави.

Ухвалою Іллічівського міського суду від 15.05.2023 позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Отже, позивачем не наведено доцільності відкриття провадження у справі, тому вказана заява про забезпечення позову на цій стадії є безпідставою.

Керуючись ст.ст.149-154, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви заступника Генерального прокурора в інтересах фонду державного майна України, Державного підприємства «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко