Справа № 524/6015/22
Провадження №2/524/449/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання - Лапік К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И В:

17.10.2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що з жовтня 2014 року по січень 2022 року проживав разом з відповідачем однією сім`ю без реєстрації шлюбу. За час спільного життя сторонами набуто транспортний засіб ГАЗ 2705, 2000 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який оформлено на відповідача, але весь час перебував у його володінні. Зароблені кошти витрачав в інтересах сім`ї. Крім того, зареєстрований з 2015 року і по день звернення до суду з позовом у квартирі ОСОБА_2 .

Посилаючись на положення статей 60, 74 СК України, статей 372 ЦК України, просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з жовтня 2014 року до січня 2022 року, визнати спільною сумісною власністю транспортний засіб ГАЗ 2705, 2000 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який був придбаний ОСОБА_2 в період їх спільного проживання.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження по вказаній справі

Ухвалою суду від 07.11.2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на автомобіль ГАЗ 2705, 2000 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2

14.03.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив. Заперечує проти позову. Зазначає, що на прохання знайомого ОСОБА_1 ,, який перебував у складних життєвих обставинах, для отримання посвідчення водія та працевлаштування, зареєструвала його у своєму помешканні. У подальшому ОСОБА_1 допоміг їй придбати спірний автомобіль, консультував її в пошуку транспортного засобу та супроводжував її матір у м Золотоноша для його придбання В подальшому, запропонувала ОСОБА_1 здійснювати перевезення та частку коштів віддавати їй, про що оформила довіреність на ім`я ОСОБА_1 09.10.2022 року написала заяву в правоохоронні органи, оскільки ОСОБА_1 відмовився добровільно повернути транспортний засіб. Зважаючи на відмову ОСОБА_1 добровільно виписатись з квартири, зняла його з реєстрації як власник нерухомого майна. Категорично заперечує проти задоволення позву.

Ухвалою суду від 14.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі, з встановлено порядок дослідження доказів

Розпорядженням за № 517 від 15.06.2023 здійснено повторний автоматичний розподіл судових справ. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана у провадження судді Предоляк О.С.

У судовому засіданні допитано свідків відповідача ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , щодо допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , , заявлених у клопотанні, то позивачем нс не забезпечено їх явку, та не наполягав на їх виклику та допиті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 21.09.2023 стверджував, що дійсно спочатку попросив ОСОБА_2 зареєструвати його у її помешканні, а потім,з 2014 року і по січень 2022 року проживали спільно. Не заперечував що спірний транспортний засіб придбаний за кошти матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Натомість, кошти які він заробив водієм, використовувались і витрачались і інтересах сім`ї. Крім того він ремонтував транспортний засіб та придбавав деталі.

У судове засідання 15.11.2023 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шевченко С.М. не прибув, . надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шудря В.М. надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутність. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю .

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістомст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позивач ОСОБА_1 пред`являючи позов до суду вказує, що він з жовтня 2014 року по січень 2022 року проживав однією сім`єю, як чоловік та дружина з ОСОБА_2 , а тому на підставі вимог ст.ст.60,63,69,70,74 СК України має право на спільне майно, набуте ними під час спільного проживання, в порядку його розподілу.

Відповідно до вимог ст. 74 СК України,якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства (домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти).

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17, провадження № 61-1623св19.

Згідно зіст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження доводів та надавши оцінку їм та доводам відповідача, приходить до висновку, що під час розгляду справи позивач не надав до суду достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина з жовтня 2014 року по січень 2022 року відповідно до вимог СК України.

Надані до суду докази позивача, які досліджені судом свідчать лише про те, що дійсно між позивачем та відповідачем близькі стосунки. Також, вказане не спростовує і відповідач по справі ОСОБА_2 у відзиві.

Однак, суд зазначає, що доказів на підтвердження обставин спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та дружини, відповідно до вимог СК України, з ознаками ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків позивачкем до суду не надано.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, позивач надав до суду: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, реєстраційну картку результат перевірки СпРТЗ станом на 10/14/22 ,страховий поліс на ім.» я ОСОБА_1 за 2017, 2018, 2020, 2021, 2022 рік, висновок експерта за результатами проведення авто товарознавчого дослідження щодо ринкової вартості тз та копію паспорту ОСОБА_1 про реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 з 08.06.2015 року.

Надані позивачем докази в обґрунтування позовної заяви, не можуть підтверджувати наявність спільного бюджету та спільних витрат, а отже і взаємних проав та обов"язків притаманних подружжю..

При цьому, суд зауважує, що надані поліси обов`язкового страхування підтверджують лише дозвіл власника на користування транспортним засобом, наявність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання відповідача не може бути достатнім доказом спільного проживання та введення спільного господарства, оскільки сама по собі наявність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням вказаної обставини

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 витрачені особисті кошти на придбання спільного майна не надано. Не надано суду і докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , до знайомства з ОСОБА_9 , або після, мав достатньо коштів для придбання спірного рухомого майна, яке просить визначити спільним сумісним.

Натомість, допитана свідок ОСОБА_4 повідомила, що спірне рухоме майно придбано за її кошти, які вона подарувала доньці ОСОБА_2 .

Придбання спірного майна за кошти відповідача не заперечував позивач у судовому засіданні.

Без доведення факту довготривалих відносин між сторонами, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Таким чином, позивачем не доведено в судовому засіданні факту спільного проживання однією сім`єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем протягом часу з жовтня 2014 року по січень 2022 року, відповідно до вимог СК України.

Відповідно до правового висновку у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 та№6-1568цс16, №6-801цс16, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно зі статтею 60 СК України(глава 8 Кодексу)майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч.ч.1,2ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.1ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті3,74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Судом встановлено що майно, яке є предметом позову зареєстрований за ОСОБА_2 11.04.2019 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобіль ГАЗ 2705, 2000 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 придбаний за спільні кошти позивачем під час розгляду справи не надано.

Враховуючі досліджені в судовому засіданні докази та відсутність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю сторін, відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спірного транспортного засобу об`єктом права спільної сумісної власності.

Суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно ч 9,10 ст. 158 ЦПК України необхідно скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 07.11.2022 року

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України віднести на рахунок позивача..

Керуючись ст.ст.12,81,141, 158, 247,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаслдського районного суду м Кременчук від 07.11.2022 року

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Олена Предоляк