Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2-4363/07
Провадження №4-с/711/45/23
У Х В А Л А

08 листопада 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Щокань В.М.,

за участю представника

скаржника адвоката Грищенка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшла скарга від ТОВ «НІКО-ТАЙС» про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ від 01.02.2008 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №2-4363/07, виданого 24.12.2007 на виконання рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.11.2007 у справі №2-4363/07 про стягнення із ОСОБА_1 на користь КС «Федерація» заборгованості у розмірі 12676грн. 44коп.

На даний час судове рішення не є виконаним.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2023 здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення суду, фактично змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні під час примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

На звернення до органів виконавчої служби щодо виконання ухвали суду від 16.05.2023, ТОВ «НІКО-ТАЙС» отримало відповідь від Першого ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) про те, що постановою державного виконавця виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 закінчене на підставі п.3 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із смертю боржника.

Скажник вважає, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною та підлягає до скасування, як передчасна, оскільки судове рішення не є виконаним; після отримання відомостей про смерть боржника, державним виконавцем, в межах наданих повноважень, не були вчинені дії щодо встановлення спадкоємців і не вирішене питання про заміну сторони боржника на його правонаступника.

Таким чином, скаржник просить суд, - визнати незаконними дії державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4363/07 відносно боржника ОСОБА_1 і скасувати постанову від 29.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №25154550.

Начальником Першого відділу ДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) Бондаренко А. подано відзив на скаргу, за якою просить відмовити у її задоволенні. Зазначено, що 19.01.2011 державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м.Київ) було відкрито виконавче провадження №25154550 з виконання виконавчого листа №2-4363/07 про стягнення із ОСОБА_1 на користь КС «Федерація» заборгованості і 31.10.2017 його передано до виконання до Соснівського ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ). Було встановлено, що боржник ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а тому, відповідно до п.3 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження 29.09.2021 закінчене у зв`язку із смертю боржника. Виконавчий документ повернуто до суду. Вважає, що ця норма чинного законодавства є імперативною, а тому державний виконавець діяв в межах чинного законодавства і підстав для задоволення скарги немає.

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити, посилаючись на доводи скарги.

В судове засідання державний виконавець та/чи представник органу державної виконавчої служби не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи та скарги, враховуючи думку органу ДВС, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення за таких підстав:

встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.11.2007 у справі №2-4363/07 стягнуто із ОСОБА_1 на користь КС «Федерація» заборгованість у розмірі 12676грн. 44коп. На даний час судове рішення не є виконаним.

На виконання цього судового рішення, яке набрало законної сили, 24.12.2007 судом було видано виконавчий лист №2-4363/07 і звернуто його до примусового виконання через органи ДВС.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2023 здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення суду, фактично змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні під час примусового виконання вказаного вище виконавчого листа з КС «Федерація» на ТОВ «НІКО-ТАЙС».

19.01.2011 державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м.Київ) було відкрито виконавче провадження №25154550 з виконання виконавчого листа №2-4363/07 про стягнення із ОСОБА_1 на користь КС «Федерація» заборгованості і 31.10.2017 його передано до виконання до Соснівського ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ). Під час виконання виконавчого документу, встановлено, що боржник ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, про що свідчить актовий запис №2690 від 19.08.2021, а тому, відповідно до п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження постановою державного виконавця від 29.09.2021 закінчене у зв`язку із смертю боржника, а виконавчий документ повернуто до суду, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, за дослідженими матеріадлами справи, судом встановлено, що відповідно до супровідного листа від 29.09.2021 №69684, копія постанови була направлена стягувачу ОСОБА_1 (не вказано населений пункт, враховауючи, що боржник померла) та до стягувача КС «Федерація» (не зазначена адреса, тобто місце знаходження юридичної особи). Відомості про факт отримання, зокрема стягувачем постанови про закінчення виконавчого провадження, відсутні.

На запит суду від 31.10.2023, Другою Черкаською державною нотаріальною конторою від 02.11.2023 повідомлено, що після смерті ОСОБА_1 відкрита спадкова справа і з заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлої ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні.

Судом ОСОБА_2 , за повідомленими нотаріусом засобами зв`язку, повідомлялася про розгляд даної справи, але остання не виявила намірів подати заяву у вступ у справу, як і не надала жодних пояснень з приводу справи.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 452 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»). Крім того, цією статтею Закону визначені права та обов`язки державного виконавця при виконанні виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 29.09.2021) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (п.3 ч.1 ст. 39 згаданого Закону).

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч. 2, 3 ст. 39 Закону).

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (абз.1 ч.5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 29.09.2021).

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (п.5 ч.1 ст. 34 цього Закону).

У силу пунктів 12, 13 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Смерть фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження (в даному випадку боржника), має виступати підставою для закінчення виконавчого провадження лише, коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У виконавчому провадженні, яке було закінчене 29.09.2021, правонаступництво можливе, оскільки до примусового виконання підлягає виконавчий лист №2-4363/07 про стягнення із боржника на користь стягувача заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що державний виконавець, отримавши інформацію про смерть боржника ОСОБА_1 , не вжив заходів щодо встановлення її спадкоємців, не з`ясував про заведення спадкової справи, отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину тощо, хоча такі спадкоємці наявні, враховуючи інформацію, отриману судом із нотаріальних органів, і не вирішив питання про звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (боржника), відповідно до ст.442 ЦПК України.

Враховуючи наданий органом державної виконавчої служби відзив на скаргу та долучені до нього документи, а також ухвалу суду від 18.09.2023, якою прийнято до розгляду скаргу та було зобов`язано Перший відділ ДВС ЦМРУ МЮ (м. Київ) надати до суду матеріали виконавчого провадження №25154550, судом під час розгляду справи не було встановлено наявність запитів, які б були здійснені під час виконання виконавчого документу, щодо встановлення спадкоємців, заведеної спадкової справи, тощо, а тому суд вважає, що органом державної виконавчої служби не були спростовані доводи скарги скаржника ТОВ «НІКО-ТАЙС», як правонаступника стягувача КС «Федерація».

Крім того, на думку суду, державним виконавцем не доведено той факт, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2021 була належним чином направлена стягувачу, враховуючи норми ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки як встановлено під час розгляду справи, у супровідному листі від 29.09.2021 не вказана адреса стягувача і, відповідно відсутні докази отримання стягувачем КС «Федерація» вказаної постанови задля встановлення строків звернення до суду із скаргою у порядку ст. 447 ЦПК України, а тому суд вважає, що скаржник ТОВ «НІКО-ТАЙС» як правонаступник стягувача КС «Федерація» лише із листа від 24.08.2023 дізнався про закінчення виконавчого провадження, тобто про порушення своїх прав та інтересів (скарга надійшла до суду 31.08.2021). Відповідно, слід вважати, що строки звернення до суду із скаргою не порушені. Також, слід вважати ТОВ «НІКО-ТАЙС» належною особою щодо звернення до суду із скаргою у порядку ст. 447 ЦПК України, з огляду на наявність ухвали суду від 16.05.2023, яка є чинною.

Наведене у сукупності свідчить, що державним виконавцем не доведено, що при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2021, ним вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду від 14.11.2007, передбачених законом, що свідчить, з урахуванням встановлення наявності правонаступників боржника, про те, що виконавцем прийнято незаконне рішення про закінчення виконавчого провадження №25154550, без з`ясування обставин наявності правонаступників боржника та зупинення виконавчого провадження до моменту вирішення питання щодо заміни боржника правонаступника. Крім того, помилковими є твердження органу державної виконавчої служби про те, що норми п.3 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» є імперативними і державний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження у зв`язку із встановленими обставинами про смерть боржника (фізична особа), оскільки таке можливе у разі, коли правонаступництво не допускається, а при виконанні виконавчого документу про стягнення заборгованості, - правонаступництво є допустимим.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-4363/07 щодо боржника ОСОБА_1 є незаконними, враховуючи вище викладене і постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2021 як незаконна, - підлягає до скасування.

При постановленні такого рішення судом враховані судові рішення: постанова ВП ВС від 03.11.2020 у справі №916/617/17, постанова ВП ВС від 11.10.2023 у справі №523/2357/20, постанова ВС від 06.07.2021 у справі №916/617/17, постанова ВС від 25.05.2020 у справі №390/2041/17 та інш.

Крім того, враховуючи норми ст. 453 ЦПК України, необхідно про виконання даної ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, Першому відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомити суду і заявнику не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерсвта юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4346/07, виданого 24.12.2007 Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2007 по справі №2-4346/07.

Скасувати постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерсвта юстиції (м.Київ) від 29.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №25154550 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4346/07, виданого 24.12.2007 Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2007 по справі №2-4346/07 (щодо боржника ОСОБА_1 ).

На виконання вимог ч.2 ст. 453 ЦПК України, про виконання даної ухвали, постановленої за результатами розгляду даної скарги, Першому відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) необхідно повідомити суду і заявнику не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 15.11.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька