Справа №489/716/23
Провадження №2/487/1308/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Бахмуцької А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконання договору про надання послуг, -

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 20050 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що між сторонами було укладено договір №081014434 від 16.02.2023 про надання послуг щодо навчання у «Комп`ютерній академії ШАГ» та ним було сплачено за договором кошти за навчання у розмірі 20050 грн. 19.02.2023 відбулось перше заняття у формі онлайн, до якого викладач не готувалась, не було поетапності та методології навчання, тобто в порушення п. 3.1.1 Договору навчання не проводилось як потрібно. 20.02.2023 на електронну платформу, яка діє в академії були завантажені перші матеріали для навчання, які лише містили посилання до Ютубу на сильно застарілі відео 6,8, 9 річної давнини, які на даний час втратили актуальність та були жахливої якості. Домашні завдання не відповідають програмі навчання і зроблені так, щоб навпаки заплутати, а не навчити. Викладач та співробітники навчальної частини, на його звернення, пояснили, що на більш якісне навчання не можна розраховувати. 21.02.2023 він звернувся до співробітників навчальної частини про розірвання договору №081014434 від 16.02.2023 та повернення йому коштів, у зв`язку з неякісним наданням послуг по навчанню, далі відбувалась переписка, але кошти повернуті не були. 22.02.2023 він письмово звернувся до керівництва академії через їхню електронну платформу з приводу розірвання договору та повернення коштів, але звернення було проігноровано. Посилаючись на вимоги ст.. 906 ЦК України просив стягнути з відповідача кошти сплачені ним за навчання за договором №081014434 від 16.02.2023 у розмірі 20050 грн.

Ухвалою від 27.02.2023 судді Ленінського районного суду м. Миколаєва позов залишено без руху.

Ухвалою від 01.03.2023 судді Ленінського районного суду м. Миколаєва позов ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою від 13.04.2023 відкрите провадження у справі.

09.06.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву , просив в задоволенні позову відмовити, оскільки послуги надавались відповідачем позивачу у відповідності до норм чинного законодавства, умов договору і програми навчання. До моменту укладення договору між сторонами велась переписка щодо умов Договору, порядку надання послуг, тривалості тощо, позивачу було надано усю запитувану та необхідну інформацію, з якою він ознайомився та погодився підписати договір та оплатити послуги, Договір на даний час є чинним, продовжує свою дію, оскільки не розірваний. Також зазначивши, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №081014434 від 16.02.2023, відповідно до п. 1.1 якого відповідач (виконавець) зобов`язується надати за завданням позивача (замовника) послуги з навчання на курсі Front End 12 , а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та умовах договору, позивачем було сплачено за договором кошти за навчання у розмірі 20050 грн. На момент підписання позивач був ознайомлений з умовами договору, запитань та зауважень до змісту та положень договору не було. В подальшому позивачу було присвоєно спеціальний «код студента:081014434» та створено та надано доступ позивача до особистого кабінету в електронній формації системи Комп`ютерної академії «Шаг» - MyStat. 19.02.2023 позивач приступив до навчання та було проведено перші дві пари по дисципліні «Розробка веб-сторинок на мові розмітки HTMLS, відповідно до навчальної програми, після чого позивач отримав домашнє завдання та матеріали для самостійного ознайомлення. В подальшому ОСОБА_1 заявив, що йому не подобаються додаткові матеріалі, які нібито застарілі та попросив повернути йому сплачені кошти. Позивачу було повідомлено, що у зв`язку з тим, що він не бажає продовжувати навчання, необхідно оформити документи підписати Угоду про дострокове розірвання Договору, відповідно до п. 6.5 Договору, проте позивач відмовився оформлювати Угоду. До викладання начальних програм академія допускає викладачів, які пройшли відповідну перевірку знань та навиків. Посилання позивача на непідготовленість викладача до заняття, недоліки в діяльності викладача, застарілі неактуальні завдання, домашні завдання, які не навчають та не відповідають навчальній програмі, є його суб`єктивною думкою, будь - яких претензій викладачу позивач 19.02.203 не висловлював, за допомогою щодо роз`яснення домашнього завдання до викладача не звертався та твердження позивача щодо неякісного надання послуг з навчання не доведено жодним належним та допустимим доказом. Заяви від позивача про розірвання договору відповідач не отримував, надана заява до матеріалів справи оформлена з порушенням, без підписання попередньо угоди про розірвання договору.

13.06.2023 позивачем надано відповідь на відзив в якої зазначив, що йому не було доведено навчальний план і навчальну програму, що не підтверджено відповідачем. Фактично між ним та відповідачем не було підписано Договір №081014434 від 16.02.2023, ні власноруч ні за допомогою електронно-цифрового підпису, оскільки договір надійшов йому через інформаційно-комунікаційну систему - месенджер Viber, за своєю формою є письмовим, тому відповідно до ст.. 207, 215 ч.3 ЦК України договір є недійсним. Крім того, Договір №081014434 від 16.02.2023, є нікчемним, оскільки у договорі прізвище відповідача зазначено ОСОБА_4 , без зазначення ім`я та по батькові, що на його думку створено навмисно, тобто укладеного офіціального письмового договору не існує. Він звертався до викладача ОСОБА_5 за роз`ясненнями та допомогою щодо вирішення домашнього завдання та під час розмови, ним задавались питання щодо застарілих неактуальних матеріалів, домашнього завдання, яке не відповідає програмі навчання та інші питання. При цьому він не відмовлявся укладати угоду про розірвання договору та з цього приводу має офіційну відповідь відповідача від 13.03.2023.

16.06.2023 представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що позивачем у своєї відповіді на відзив зазначає, що ознайомився з навчальною програмою і навчальним планом. Позивач зазначає, що ним не було укладено договір з відповідачем, проте позивач здійснив оплату за вказаним договором та просив відповідача розірвати договір та повернути йому гроші. Посилання позивач на розмову з викладачем академії не підтверджує надання неналежних послуг, підстави розірвання договору, передбачені п. 6.5 Договору, на даний час договір є чинним та не розірваний в установленому порядку.

18.10.2023 і 02.11.2023 позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

17.11.2023 представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

В судовому засіданні 05.07.2023 позивач позовні вимоги підтримав просив про їх задоволення, зазначивши, що він не звертався до суду з вимогою про розірвання договору від 16.02.2023, оскільки вважає, що не було підписано Договір №081014434 від 16.02.2023, ні власноруч ні за допомогою електронно-цифрового підпису, оскільки договір надійшов йому через інформаційно-комунікаційну систему - месенджер Viber, за своєю формою є письмовим договром, тому відповідно до ст.. 207, 215 ч.3 ЦК України договір є недійсним. Договір від 16.02.2023 є нікчемним так як не відповідає вимогам ЦК України. Він без договору оплатив послуги відповідачу. Був на одному занятті 19.02.2023, але зрозумів, що надають неякісні послуги, тому більше на заняття не приходив та просив повернути йому гроші. Він отримував від відповідача на електрону пошту зразок заяви про розірвання договору та повернення коштів, він написав та підписав ці заяви, але до теперішнього часу кошти не повернути.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 16.02.2023 між ОСОБА_1 (слухач) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), яка представляє торгову марку «Комп`ютерна академія ШАГ» було укладено Договір №081014434, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з навчання ОСОБА_1 на курсі «Front-Еnd 12», іменовані послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги у порядку і на умовах, визначених договором. Послуги надаються відповідно до навчального плану, затвердженого виконавцем.

Згідно з п. 2.1. Договору послуги надаються у спеціально обладнаних приміщеннях у відповідності до навчального плану та програми навчання, розробленої виконавцем для курсів, зазначених у п. 1.1 Договору (Програма).

Згідно з п. 2.2 Договору послуги надаються на умовах передплати, розмір якої зазначено у Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 4.1, 4.2 Договору вартість послуг за договором є договірною і визначається у Додатку №1 до Договору. Розрахунки по договору здійснюється у національній валюті України у готівковій чи безготівковій формі.

16.02.2023, на виконання п. 4.1 Договору, між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено додаток №1 до Договору №081014434 про навчання, яким було визначено вартість послуг за 1 частину курс навчання - 20050 грн., оплата здійснюється відповідно до графіка платежів, з урахуванням інших умов Договору. В день підписання договору сторонами замовник оплачує вступний внесок, який є частиною вартості послуг та становить 3570 грн.

На підтвердження укладеного договору відповідач видала позивачу рахунок фактуру №081014434 від 16.02.2023 на оплату ОСОБА_1 20050 грн. за навчання.

16.02.2023, на виконання п. 4.1 Договору та Додатку №1 до договору, ОСОБА_1 здійснив безготівкову оплату за навчання на суму 20050 грн., що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції 0.0..1 від 16.02.2023.

Позивачу було присвоєно спеціальний «код студента: 081014434», встановлено та надано доступ п до особистого кабінету в електронній формації системи «Комп`ютерної академії Шаг» - MyStat, а 19.02.2023 позивач приступив до навчання та було проведено перші дві пари по дисципліні «Розробка веб-сторинок на мові розмітки HTMLS», відповідно до навчальної програми, після чого позивач отримав домашнє завдання та матеріали для самостійного ознайомлення, що не заперечували сторони.

21.02.2023 позивач подав директору ФОП ОСОБА_2 письмову заяву, з вимогою розірвати Договору №081014434 через неякісне надання послуг з навчання. порушення п. 3.1.1. Договору та повернення коштів в розмірі 20050 грн. на його картковий рахунок, доказів отримання відповідачем вказаної заяві не надано.

Щодо посилання позивача на те, що договір №081014434 від 16.02.2023, відповідно до ч. 2 ст. 207, ч.3 ст. 215 ЦК України є недійсним, оскільки вказаний договір не підписувався сторонами.

Так, судом встановлено, що позивач був ознайомлений з умовами договору, що підтверджується його перепискою з представником «Комп`ютерної академії Шаг» через інформаційно-комунікаційну систему - месенджер Viber, для укладення договору надав копію свого паспорта та РНОКПП, тобто дав на нього згоду, оскільки вже 16.02.2023 вніс плату за навчання. Отже вказане свідчить про початок виконання зобов`язань сторонами, на які ОСОБА_1 дав своє волевиявлення.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Отже, статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Основними ознаками договору є: є домовленість, тобто для його існування повинен бути компроміс, волевиявлення учасників, яке збігається; для договору повинна бути домовленість двох чи більше осіб, що означає, що з волевиявлення лише однієї сторони не може виникнути договір.

Відсутність волевиявлення означає, що сторона не мала на меті укладати відповідний договір та не укладала його.

ОСОБА_1 звертає увагу суду не те, що договір про надання послуг по навчанню від 16.02.2023 не був підписаний сторонами, отже вважає, що ці обставини свідчать про недійсність договору.

Між тим, згідно із цитованою вище статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, в даному випадку є заінтересовані (внутрішня воля) в укладенні договору суб`єкти, які для мети завершення укладення договору повинні досягти згоди (зовнішній прояв волі) з усіх істотних умов, а також у визначених законом випадках здійснити реєстрацію договору. Отже в обставинах, коли договір не було укладено, наявний такий елемент як відсутність волевиявлення на вчинення правочину.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, позивачем не наведено підстав, а також переконливих доводів, за яких договір відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України може бути недійсним. Не встановлено судом підстав вважати вказаний договір нікчемним правочином.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)

Між тим, для договору про надання послуг з навчання законом не встановлено обов`язкової письмової або нотаріальної форми.

Позивач в суді не заперечував той факт, що між сторонами дійсно була досягнута домовленість про те, що ФОП ОСОБА_2 надає ОСОБА_1 послуги з навчання, а останній сплатить за навчання 20050 грн.

За таких обставин факт не підписання договору сам по собі не свідчить про недійсність договору, зокрема з огляду на те, що судом встановлено, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

В судовому порядку договір №081014434 від 16.02.2023 недійсним не визнавався, тому з 16.02.2023 між сторонами виникли договірні відносини щодо надання послуг з навчання та їх прийняття і оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що відповідач не належним чином (неякісно) надавав йому послуги з навчання, тим самим порушуючи вимоги п. 3.1.1. Договору.

Так, згідно п. 3.1.1 Договору виконавець (відповідач) зобов`язувався надати послуги якісно і в повному обсязі відповідно до навчального плану та Програми.

Разом з тим, позивач звернувшись до суду за захистом права, порушеного відповідачем в результаті надання неякісної послуги, на підтвердження своїх доводів належних та допустимих доказів надання відповідачем неякісних послуг та в порушення вимог договору, до суду не надав.

Проте, ОСОБА_1 на виконання умов Договору, оплатив послуги згідно обраної ним у додатку №1 до договору, форми оплати, в свою чергу, 19.09.2023 ФОП ОСОБА_2 розпочало надавати послуги, адже цього дня відбулося перше заняття, тим самим належно виконало обов`язок щодо вчасного початку надання послуг.

Слухач ОСОБА_1 був присутній на занятті 19.02.2023, отримав домашнє завдання та більше заняття не відвідував.

Вищезазначені обставини визнаються сторонами у справі, а тому ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно з п. 4.4 Договору послуги за Договором вважаються наданими замовнику належним чином, якщо заняття проведені відповідно до навчального плану, незалежно від того чи був Слухач на них присутній.

Також, відповідно до п. 2.5 Договору Претензії щодо якості послуг можуть бути письмово заявлені замовником протягом трьох робочих днів з дати закінчення повного календарного місяця, в якому надавались послуги. За результатами розгляду претензії Виконавець може запропонувати Замовнику порядок врегулювання претензії.

Однак, позивач письмові претензії щодо якості надання освітніх послуг заявлені не були, 21.02.2023 він звернувся до директора Комп`ютерної академії із заявою, в якій просив розірвати Договір, не вказавши в даній заяві жодної конкретної правової підстави, положень Договору чи норми матеріального права, на підставі яких має відбутися розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Розділ 6 Договору передбачає випадки розірвання Договору, зокрема, згідно з п. 6.3.1. договір може розірвано за письмовою угодою сторін та згідно з п. 6.5 у будь-яких інших випадках, не передбачених п. 6.3. і п. 6.4 Договору, договір може бути розірвано сторонами лише з підстав, встановлених законодавством України, із обов`язковим підписанням Угоди про дострокове розірвання Договору та врегулюванням всіх, у тому числі фінансових питань, згідно встановленого законом порядку.

Однак, позивач доказів підписання з відповідачем угоди про дострокове розірвання договору та врегулюванням всіх, у тому числі фінансових питань, згідно встановленого законом порядку, до суду не надав. З вимогою до суду про розірвання договору позивач також не звертався.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 20050 грн., з підстав передбачених ст.. 906 ЦК України.

Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивач в обґрунтування зазначеної вимоги зазначає, що він сплатив суму 20050 грн. на виконання п. 4.1 Договору, тому, дана сума підлягає поверненню у зв`язку із невиконанням умов договору надання неякісних послуг.

Разом з тим, відповідно до п. 2.3 Договору послуги, зазначені в п. 1.1 Договору, надаються виконавцем поетапно - щомісяця (згідно навчального плану та Програми) і незалежно від відвідування слухачем занять. Відсутність Слухача на заняттях, за виключенням належних для цього підстав, передбачених умовами Договору, не тягне будь-якої відповідальності Виконавця і не може бути підставою для повернення замовнику грошових коштів, оплачених на умовах Договору.

Відповідно до п. 3.2.9. Договору виконавець має право на відшкодування замовником збитків, завданих порушенням ним умов Договору та/або Слухачем вимог внутрішніх актів виконавця (Правил внутрішнього розпорядку для слухачів і/або Правил користування персональними комп`ютерами).

Згідно з пунктами 3.3.4., 3.3.6 Договору замовник зобов`язаний прийняти Послуги та оплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених Договором та відшкодовувати виконавцю збитки, які виникли у зв`язку з порушенням Замовником умов даного Договору та/або Слухачем вимог внутрішніх актів Виконавця (Правил внутрішнього розпорядку для слухачів і/або Правил користування персональними комп`ютерами), у повному їх обсязі.

Згідно п. 5.1. Договору, за порушення умов Договору, сторони несуть відповідальність передбачену законодавством України та Договором.

Згідно з п. 5.2. Договору порушенням умов Договору вважається його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що у разі односторонньої відмови Замовника від виконання Договору Замовник несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) % від різниці між фактично внесеною Замовником грошовою сумою за даним Договором та вартості наданих Виконавцем Послуг (дорівнює частині навчання/ навчального плану з моменту укладення цього Договору до моменту його розірвання).

Пунктом 5.13 Договору передбачено, що виконавець не повертає замовнику грошові кошти, оплачені замовником за умовами Договору, та не несе будь-якої іншої відповідальності у разі відмови Замовника від отримання Послуг, в тому числі у разі невідвідування Слухачем занять, що проводяться (були проведені) згідно навчального плану та розірвання Договору Виконавцем з підстав,передбачених п. 6.3.2. даного Договору.

Згідно договору №081014434 від 16.02.2023 ФОП ОСОБА_2 взяло на себе зобов`язання щодо надання послуг з навчання ОСОБА_6 , відповідач виконував взяті на себе за Договором зобов`язання, проте ОСОБА_1 в односторонньому порядку, з власної ініціативи прийняв рішення про відмову від виконання Договору, шляхом невідвідування занять у відповідності до навчального плану та програми навчання без пояснення причин, зважаючи на те, що станом на 19.02.2023 було проведено перші дві пари заняття , позивач отримав домашнє завдання та матеріали для самостійного ознайомлення, що свідчить про початок навчального процесу.

Таким чином, враховуючи умови Договору №081014434 від 16.02.2023, яким зокрема, передбачено, що у випадку відмови замовника від послуг виконавця оплата не повертається, а згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, вимога ОСОБА_1 про повернення суми сплаченої за договором задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 7681, 82, 263265, 354, 355, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконання договору про надання послуг - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.М. Афоніна