Ухвала

Іменем України

17 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 757/50980/19-ц

провадження № 61-16215ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Чаруковським Романом Володимировичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Невідомої Т. О., Нежури В. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»), у якому просила стягнути з відповідача: заборгованість із заробітної плати за період липень-серпень 2016 року та з березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 33 413,15 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при переведенні починаючи з 02 серпня 2016 року до 23 вересня 2019 року у розмірі 304 916,00 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 18 липня 2017 року у розмірі 228 250,24 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 8 687,54 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року у складі судді:Новака Р. В., позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 575 266,93 грн, з яких: заборгованість із заробітної плати за період липень-серпень 2016 року та з березня 2017 по 17 липня 2017 року в сумі 33 413,15 грн без утримання податків та зборів; середній заробіток за час затримки розрахунку при переведенні, починаючи з 02 серпня 2016 року у розмірі 304 916,00 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18 липня 2017 року у розмірі 228 250,24 грн; компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 8 687,54 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

01 жовтня 2023 року, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Українська залізниця» - адвокат Чаруковський Р. В. подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року відмовлено АТ «Українська залізниця» у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили;

рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому повне рішення суду було складено в день його ухвалення;

апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року представник АТ «Українська залізниця» - адвокат Чаруковський Р. В. подав 01 жовтня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення суду, тому на підставі частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити;

АТ «Українська залізниця» є відповідачем у справі і було повідомлене про розгляд справи, зокрема, 23 листопада 2020 року АТ «Українська залізниця» отримало копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року про відкриття провадження у справі та матеріали позову з додатками, що підтверджується відповідною розпискою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а 12 грудня 2020 року представник АТ «Українська залізниця» - Чаруковський Р. В. подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , що свідчить про обізнаність відповідача про наявність даної справи на розгляді у суді. Матеріали справи не містять доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення АТ «Українська залізниця» до суду із апеляційною скаргою;

апеляційний суд зазначив, що до апеляційної скарги адвокат Чаруковський Р. В. долучив заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року, мотивуючи її тим, що повний текст рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31 липня 2023 року та станом на 29 вересня 2023 року повний текст рішення відповідачем не отримано. Разом з тим, суд відхилив посилання АТ «Українська залізниця» у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що повний текст рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31 липня 2023 року та відповідачем не отримано, оскільки відповідно до положень до частини другої 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

13 листопада 2023 року АТ «Українська залізниця» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Чаруковським Р. В., на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу до цього суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

в цьому випадку неможливо підтвердити існування обставин непереборної сили відповідним сертифікатом ТПП України, так як ці обставини виникли через невиконання Печерським районним судом м. Києва його процесуальних обов`язків. Існування обставин непереборної сили є очевидним, підтверджується матеріалами справи і апеляційною скаргою відповідача та не потребують окремого підтвердження іншими доказами;

в оскарженій ухвалі апеляційний суд не зазначив чи направлялось рішення суду першої інстанції сторонам та чи підтверджується цей факт матеріалами справи. Також суд не надав належної уваги тому факту, що рішення суду першої інстанції від 16 грудня 2020 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 31 липня 2023 року. Суд не урахував ту обставину, що складення повного тексту рішення та його підписання, направлення сторонам і його оприлюднення здійснюється виключно судом і не залежить від відповідача;

виникнення обставин непереборної сили та їх зміст полягають в тому, що суд до цього часу не направив рішення відповідачу; так як справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідач не знав і не міг знати дату проголошення рішення у справі; відповідач не знав і не міг дізнатися про ухвалення судом рішення та ознайомитися з його змістом до його отримання або оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень;

так як рішення було розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31 липня 2023 року і не отримано відповідачем, АТ «Українська залізниця» має обґрунтоване припущення, що фактично рішення суду було підписано приблизно в цей час, але в рішенні не було зазначено правильну дату складання повного тексту;

по подібним справам за участі відповідача Печерським районним судом м. Києва систематично здійснюється порушення вимог ЦПК України. Працівники АТ «Українська залізниця» систематично переглядають інформацію по справам, де відповідачем є АТ «Українська залізниця», в ЄДРСР та на сайті Судова влада, однак з огляду на матеріали справи № 757/50980/19-ц такий контроль не виключає випадків великої різниці в часі між складенням рішення та його отримання відповідачем або оприлюдненням в реєстрі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) вказано, що:

«загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21) зазначено, що:

«відповідно до загальновизнаного положення про дію процесуальних норм у часі незалежно від часу відкриття провадження у справі при вчиненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент їхнього вчинення (див. постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц).

ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, у частині третій статті 3 передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (див. також частину третю статті 3 ГПК України у редакції Закону № 2147-VIII). Аналогічний за змістом припис був передбачений у частині третій статті 2 ЦПК України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2147-VIII. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII). Аналогічний припис є у частині першій статті 118 ГПК України у редакції Закону № 2147-VIII, а також був передбачений у частині першій статті 72 ЦПК України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2147-VIII. Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, застосовним досудових рішень, ухвалених судами першої інстанції перед набранням чинності цією редакцією кодексу, такі рішення набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу. Аналогічний припис передбачений у підпункті 13 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у редакції Закону № 2147-VIII. Порядок і строки оскарження судового рішення, ухваленого судом першої інстанції до 15 грудня 2017 року, були визначені у частині першій статті 294 й абзаці третьому частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2147-VIII».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2020 року у справі № 296/3261/17 (провадження № 61-678св20) зазначено, що

«виходячи з аналізу частини другої статті 358 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків передбачених пунктами 1-2 вказаної норми. ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення. Сама по собі відсутність рішення суду від 06 лютого 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень до жовтня 2019 року не свідчить про наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, та не було перешкодою для отримання відповідачем або його представником безпосередньо в суді інформації стан відомого їм судового провадження».

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Апеляційний суд встановив, що: АТ «Українська залізниця», як відповідач, було обізнане про розгляд справи судом першої інстанції; оскаржене судове рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; повне рішення суду було складено в день його ухвалення; апеляційну скаргу подано лише 01 жовтня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення; матеріали справи не містять доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення АТ «Українська залізниця» до суду із апеляційною скаргою.

За таких обставин, встановивши, що АТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу 01 жовтня 2023 року, тобто, після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Аргумент касаційної скарги про те, що у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року було зазначено неправильну дату складення повного тексту, касаційний суд відхиляє з наступних підстав.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Матеріали, які додані до касаційної скарги не містять ухвали суду про виправлення описки у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року., як і відсутня така ухвала в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Чаруковським Романом Володимировичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков