КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Провадження № 2/488/1179/23 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача - ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 7 884,38 грн. та 2 481,00 грн. судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 17.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальність «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ157115.

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом.

19.02.2021 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи засобом «КІА», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Duster», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Постанови Корабельного районного суду міста Миколаєва від 26.02.2021 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи.

На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 24 239,00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ "СК "ГАРДІАН" за полісом №АР4856848, то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», відшкодувала ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 16 354,62 грн.

З урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», роз`ясненнями викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 7 884,38 грн.

Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

05.07.2023 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю заявлених вимог.

Представник позивача в позовній заяві просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в судове засідання не зявився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв до суду не надав, причина його неявки суду не відома.

За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що 19.02.2021 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи засобом «КІА», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Duster», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

Відповідно до Постанови Корабельного районного суду міста Миколаєва від 26.02.2021 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та не підлягає доказуванню.

На момент ДТП, автомобіль марки «Renault Duster», державний номерний знак « НОМЕР_2 » був застрахований за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ157115 у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням вказаним транспортним засобом.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи.

На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 24 239,00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ "СК "ГАРДІАН" за полісом №АР4856848, то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», відшкодувала ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 16 354,62 грн.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно з вимогами ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 7 884,38 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Враховуючи вищенаведене, особою, безпосередньо відповідальною за завданні збитки є відповідач ОСОБА_1 , а до позивача в порядку суброгації, згідно з вимог ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 7 884,38 грн.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 993, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст. ст. 141, 204, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки у розмірі 7 884,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати по оплаті судового збору розмірі в розмірі 2 481,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40 .

Відповідач - ОСОБА_1 , Ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», , 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96.

Суддя Л.І. Селіщева