Справа № 211/162/23
Провадження № 2/211/1044/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

за відсутності сторін по справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа державний нотаріус Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Любов Михайлівна про визначення часток, встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення часток, встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини який в послідуючому уточнили. В обґрунтування позову зазначив, він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батькам згідно свідоцтва про право власності № Д 340 від 20.02.1995 року на житло належала квартира за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим кожному з них належить шлюбна доля у вищезазначеному спадковому майні.

Після смерті моєї матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкова справа не заводилась, заповітів ОСОБА_3 не складала.

На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею був зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , який у той же час був і співвласником квартири, котрому згідно зі свідоцтвом про право власності належала інша 1/2 частка у праві власності на квартиру. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, на час відкриття спадщини померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був спадкоємцем першої черги, і ОСОБА_2 прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 , так як був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем у квартирі, яка увійшла до складу спадщини. Разом із тим, своїх спадкових прав на частину вказаної квартири за свого життя ОСОБА_2 не оформив, свідоцтва про право на спадщину не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батько - ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

13 серпня 2021 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус своєю постановою від 13.08.2021 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що: у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини і відповідно до ст.1270 ЦК України, пропустив строк для прийняття спадщини, не надав доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається таким, що не прийняв спадщини.

Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає.

Після смерті матері ОСОБА_3 , з грудня 2016 року його батько тяжко захворів, та потребував постійного догляду, він не міг обходитись без сторонньої допомоги, тому він змушений був його постійно доглядати та проживати з ним. З січня 2017 року і до моменту смерті батька, він постійно доглядав та проживав з ним. Після смерті батька він вступив в управління спадковим майном, оскільки доглядав за ним, допомагав по господарству, купував ліки, здійснив його поховання та розпорядився його майном під час поховання.

Крім того, йому стало відомо, про те, що ОСОБА_2 уклав з Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» договір про строковий вклад.

Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність визначити частки за померлими, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному провадження.

У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені.

Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач голова Довгинцівської районної в місті ради до суду надав заяву про розгляд справи у відсутність представника виконкому, заперечень щодо вимог позивача не мають, у разі відсутності інших спадкоємців. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а.с. 14 копія свідоцтва),

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла ( а.с. 16 копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер ( а.с. 17 копія свідоцтва).

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 15 копія свідоцтва ).

З метою прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 13.08.2021 року звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після його смерті ( а.с. 18).

Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались ( а.с. 59-68).

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Судом встановлено, що частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 51,90 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними в розмірі по 1/2 частки за кожним, що відповідає засадам рівності часток співвласників у спільній сумісній власності.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Стаття 1297 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач цей обов`язок виконала в повному обсязі, звернувшись до нотаріуса, однак, вказана дія не дозволила їй захистити свої законні права та інтереси.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1061 ЦК України встановлено загальне правило, яке визначає, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові зі спливом кожного кварталу. При цьому вчинення такої дії банку повинне грунтуватися на вимозі вкладника про це. Якщо проценти не витребувані, то спрямовуються на капіталізацію вкладу (збільшення депозиту).

Законом передбачено обов`язок банку разом з поверненням вкладу (депозиту) виплатити і нараховані проценти. Тобто, не допускається затримання виплати процентів за вкладом, одностороння відстрочка чи розстрочка виплати процентів за вкладом. У випадку таких дій з боку банку вкладник має право захистити свої права у передбаченому законом порядку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові №6-157цс13 від 22.01.2014року зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям.

Згідно акту про проживання від 26 грудня 2022 року, який посвідчений уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», згідно якого свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засвідчили те, що за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживав з 2017 року та на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проживає без реєстрації і по теперішній час ( а.с. 19).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1268 ЦК України вказує, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем, на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення права на спадщину.

Судом враховується висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18), відповідно до якого факт відсутності реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що вони не проживали разом на час відкриття спадщини.

Отже, сукупність досліджених в судом доказів доводять факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою оформлення спадкових прав.

У зв`язку з викладеним, враховуючи відсутність інших спадкоємців, наявність в матеріалах справи заяви представника відповідача, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст.1-13,76- 83, 247,258-259,263-265,268, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 370, 372, 392, 1216, 1217, 1218, 1226, 1258 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа державний нотаріус Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Любов Михайлівна про визначення часток, встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 51,90 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та встановити їх в розмірі по 1/2 частці за кожним.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 , із спадкодавцем на час відкриття спадщини, з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право на вклад за договором про строковий вклад, укладеним з Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» разом із договірними депозитними відсотками, які за життя належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 травня 2023 р.

Суддя: Н. О. Сарат