Справа № 462/7848/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Шостак К.Р., за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8 грудня 202 року звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , в якій зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх баба ОСОБА_6 , заповіту на випадок смерті вона не залишила. Померла ОСОБА_7 мала двох дітей, а саме відповідачку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони є доньками померлої ОСОБА_8 . Оскільки вони є онуками померлої ОСОБА_6 , а їх мати померла раніше, то вони мають право на спадкування майна за правом представлення. Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 . За заявою відповідача заведена спадкова справа. Однак вони своєчасно не подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Так вона, ОСОБА_1 , не могла вчасно звернутись з заявою про прийняття спадщини, оскільки як на момент смерті спадкодавця, так і на момент закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, вона перебувала за межами України, а саме у Німеччині з 04.01.2020 до 12.10.2020. А вона, позивач ОСОБА_2 , хворіла протягом квітня - червня 2020 року на Covid-19. Вважать, що пропустили строк звернення до нотаріуса з поважних причин. Просять суд визначити їм додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додала, що померла баба ОСОБА_6 замінила її та сестрі ОСОБА_2 матір, оскільки їх мати померла рано. Вона завжди казала, що їх любить та залишить їм у спадок квартиру. 4 січня 2020 року вона виїхала в Німеччину до чоловіка, який там проживає. Мала намір поїхати на 4, 5 тижнів, однак повернулась в Україну у жовтні 2020 року з зв`язку з карантинними заходами. Консульство України не працювало, про його роботу вона цікавилась через повідомлення в Інтернеті. Про смерть бабці вона була одразу повідомлена. Просила задовольнити заявлені вимоги.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що вона працює лікарем, під час короно вірусу було велике навантаження на лікарів на роботі, та, окрім того, вона також хворіла на короно вірус, була на лікарняному. На похованні вона була присутня. Вважає, що пропустила строк звернення до нотаріуса з поважних причин. Просила задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що строк звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини у позивача пропущений з поважних причин, оскільки у встановлений шестимісячний строк ОСОБА_1 знаходилась за кордоном, були встановлені обмеження у пересуванні, був припинений прийом громадян. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти позову, зазначила, що поважність причин пропущення строку звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини померлої у позивачів відсутня, зазначила, що позивачі мали можливість звернутись до нотаріуса у встановлений законом строк. Про смерть ОСОБА_6 всім було відомо, позивач ОСОБА_2 з сином позивачки ОСОБА_1 були присутні на похованні. Позивач ОСОБА_1 мала можливість скористатись скринькою у консульстві України у Німеччині, якщо такий не працював. Просила у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що вона була знайома з померлою ОСОБА_6 , яка добре ставилась до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вона була присутня на її похоронах, там були також присутні ОСОБА_2 з чоловіком та донькою. Також був присутній син позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_11 . В той час вже був оголошений короно вірус. Незадовго до смерті померла ОСОБА_6 їй казала, що вона ходила до нотаріуса, питала чи потрібен заповіт, нотаріус питав її скільки в неї дітей, на що вона відповіла що одна донька і тоді нотаріус відповів їй , що заповіт їй не потрібен.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначила, що позивачі є діти її двоюрідної сестри, яка давно померла. ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була їх бабою, на її похоронах був ОСОБА_11 , син ОСОБА_1 , та була ОСОБА_2 з родиною. В той час ще не були оголошені епідемічні обмеження. За життя ОСОБА_6 поставила пам`ятник собі та своїм батькам. Вона її питала чи писала вона заповіт. Та їй відповіла: «Нащо писати, якщо в мене одна донька ОСОБА_13 ».

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивачів підлягають відмові з наступних підстав.

Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обов`язки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті.

Як передбачено ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Нормами ст. 1270 ЦК України, встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила цієї статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові від 03 червня 2021 року по справі № 636/1160/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що був складений актовий запис 07 лютого 202 року за № 112 Залізничним районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства України (м.Львів).

Сторонами не оскаржувався той факт, що померла ОСОБА_6 була матір`ю ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка була матір`ю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №22/2020 від 24 липня 2020 року, зведеної приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В., з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 звернулась ІНФОРМАЦІЯ_6 донька померлої ОСОБА_5 .

Відповідно до матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що позивачі не звертались до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 , відмова нотаріуса щодо прийняття від них такої заяви у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку звернення відсутня.

Позивач ОСОБА_2 , мотивуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, послалась на оголошений карантин, на те, що вона віднесена до «групи ризику», оскільки працює лікарем, та на наявність в неї захворювань відповідно до виписок медичних карток від 27.07.2020 року (діагноз правобічна пневмонія), від 24.08.2020 року (діагноз ГРЗ). Проте надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з введеними карантинними обмеженнями не є об`єктивними і переконливими доказами, оскільки охоплюють лише частину строку, встановленого на прийняття спадщини. Так, спадщина відкрилась 7.02.2020 року, а останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 7 серпня 2020 року. При цьому береться до уваги, що постановами КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Тобто позивач ОСОБА_2 , обґрунтовуючи неможливість своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини, фактично на увазі мала період часу починаючи з 11 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року. Отже, позивачем ОСОБА_2 не надано існування поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини до 11 березня 2020 року.

Окрім того з питання прийняття спадщини позивач ОСОБА_2 взагалі не зверталась до нотаріуса, а звернулась одразу до суду 8.12.2020 року з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини після спливу 3 місяців встановленого законом строку, що свідчить про відсутність зацікавленості з питання прийняття спадщини як у період карантинних заходів так і після.

Суд вважає, що жодних доказів щодо поважності причин зволікання зі зверненням до нотаріуса позивачем ОСОБА_2 не надано, об`єктивних та непереборних труднощів у позивача не було.

Перебування особи на карантинних заходах, як причина пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, чого позивачем доведено не було. Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду від 8 червня 2022 року за № 571/731/21 , провадження №61-3430св22.

Оскільки позивачем ОСОБА_2 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк суд відмовляє їй у задоволенню заявлених вимог.

Щодо вимог ОСОБА_1 суд приходить до наступного. У законодавстві України існує механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України, що врегульований Наказом Міністерства юстиції України та Мінісіерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/3/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направиш заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини.

Суд враховує, що ОСОБА_1 також звернулась до суду 8 грудня 2020 року з даним позовом, відомостей про своє звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини суду не надала. Так само як і позивачем ОСОБА_2 нею також пропущений строк прийняття спадщини на час звернення до суду, який сплив 7 вересня 2020 року. Позивачі не звертались до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, а звернулись одразу до суду з приводу надання їм додаткового строку після спливу встановленого 6-ти місячного строку, а саме через 3 місяців такого.

Проживання за кордоном ОСОБА_1 не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини (постанова ВС від 15.02.2021 у справі № 569/12599/18. Також у постанові ВС від 11.02.2019 у справі № 460/2967/15-ц зазначено, що пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 № 142/5/310, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. А у даному випадку позивач не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини).

Суд також враховує, що відповідно до вищезазначених постанов КМУ консульства України працювали дистанційно та позивач ОСОБА_1 не була позбавлена права звернутись до консульства Німеччини з приводу подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Таким чином, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 також не надано належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк суд відмовляє їй у задоволенню заявлених вимог.

Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що підлягають відмові у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 10, 11, 12, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про надання додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 12 травня 2023 року.

Суддя: Н.М.Румілова