Справа № 182/2665/22
Провадження № 2/0182/147/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.04.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник Олександра Івановича про скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник О.І. про скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 08 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0322/0408/45-007, згідно з умовами якого Банком відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит в іноземній валюті у розмірі 23 000,00 доларів США зі сплатою за користування ним щомісячно 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідно до п.3.1.1. п. 3.1. Кредитного договору, починаючи з 12 травня 2008 року, ОСОБА_2 зобов`язаний був здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 251,65 доларів США у чітко встановлений Кредитним договором термін - 10 (десятого) числа кожного місяця. Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 08 квітня 2008 року за Договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Колядой Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1265, ОСОБА_2 став власником вказаної нерухомості. 08 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 0322/0408/45-007-Z-1 на купівлю житлової нерухомості, згідно з умовами якого Договором забезпечувалось належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року. Згідно п.2 Договору іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 . 08 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0322/0408/45-007-Р-1, згідно з яким ОСОБА_3 зобов`язалась відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком ОСОБА_2 у вигляді кредиту в сумі 23 000,00 доларів США за Кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року. 23 березня 2010 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогою стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року: по кредиту - 22 732,38 доларів США, по процентам за користування кредитом 1 628,48 доларів США, по пені за порушення строків сплати кредиту 1 533,49 доларів США, по пені за порушення строків сплати процентів - 175,77 доларів США, а всього 26 070,12 доларів США, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 02 квітня 2013 року до участі у справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Обставини неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором були встановлені Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області при розгляді справи № 0426/11347/2012 за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: відповідач ОСОБА_2 не виконує зобов`язання з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. 06 жовтня 2009 року за вих. № 890/1713 відповідачу ОСОБА_2 було надіслано повідомлення (вимогу) про зміну умов Кредитного договору та вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання, що підтверджується реєстром відправленої рекомендованої кореспонденції Центрального Дніпропетровського відділення АТ «Сведбанк» (публічне) від 06 жовтня 2009 року та повідомленням про вручення відповідачу ОСОБА_2 поштового відправлення 14 жовтня 2009 року. Повідомлення (вимога) про зміну умов Кредитного договору та заява про невиконання Позичальником зобов`язання відповідачами не задоволені. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08.04.2008 року, договором поруки № 0322/0408/45-007-Р-1 від 08 квітня 2008 року: по кредиту 22 732,38 доларів США, по процентам за користування кредитом 1 628,48 доларів США, по пені за порушення строків сплати кредиту 1 533,49 доларів США, по пені за порушення строків сплати процентів - 175,77 доларів США, а всього 26 070,12 доларів США. За виконавчими листами Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 05 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа, загальний борг у розмірі 26 070,12 доларів США був перерахований за курсом НБУ і, згідно Постанови про звернення стягнення на доход боржника від 05 травня 2014 року, складав 208 378,47 гривень. Сума боргу була частково погашена, але, у зв`язку з відсутністю доходів боржників, виконавче провадження з часом було закрито. У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа - служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, справа № 182/2988/16. На обґрунтування своїх позовних вимог, ТОВ «Кредитні ініціативи» посилався на те, що між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_2 08 квітня 2008 року укладений кредитний договір № 0322/0408/45-007, за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 23 000,00 доларів США зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитними коштами на строк - до 08 квітня 2028 року. У цей же день, з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між ОСОБА_2 та банком укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 01 квітня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 997 674,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 578 961,35 грн., заборгованості за відсотками 418 713,01 грн. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником ВАТ «Сведбанк») та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу. У свою чергу, 28 листопада 2012 року між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та позивачем TOB «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу. Згідно із зазначеними угодами (договорами), відбулось відступлення права вимоги за кредитним та іпотечними договорами. З огляду на порушення відповідачами умов кредитного договору в частині сплати заборгованості, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, згідно Закону України «Про виконавче провадження» та виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено в задоволенні позовних вимог. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08 квітня 2008 року № 0322/0408/45-007 стягнуто 997 674,36 грн, із яких: 22 082,41 дол. США (що еквівалентно 578 961,35 грн.) - заборгованість за кредитом; 15 970,31 дол. США (що еквівалентно 418 713,01 грн.) - заборгованість за процентами. А також звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, належну на праві власності ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки узгодженою сторонами у пункті 5 договору іпотеки у розмірі 140 900,00 грн. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 . 02 жовтня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року та постановив: касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосування норм права такі: задовольняючи позов ТОВ «Кредитні ініціативи» та звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу у розмірі 997 674,36 грн., який позивач розрахував станом на 01 квітня 2016 року, апеляційний суд виходив з того, що такі вимоги є обґрунтованими. Проте, погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Наявність судового рішення від 15 червня 2013 року про стягнення боргу за кредитним договором свідчить про те, що банківська установа ще у 2010 році змінила строк виконання зобов`язання. У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Апеляційний суд, звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 997 674,36 грн, з яких: 578 961,35 грн - заборгованість за тілом кредиту та 418 713,01 грн. - за відсотками, у тому числі, й нарахованими після 2010 року, на зазначені вище норми матеріального права уваги не звернув, розмір наявної заборгованості не з`ясував. 19 лютого 2020 року Дніпровський апеляційний суд постановив: Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення та у задоволенні таких вимог - відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду та Дніпровський апеляційний суд позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 997 674,36 грн., з яких: за кредитом - 578 961,35 грн, по відсотках - 418 713,01 грн. - визнали необґрунтованими. Незважаючи на вказану правову позицію судів, ТОВ «Кредитні ініціативи» в серпні 2021 року направили на ім`я ОСОБА_2 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, вимагаючи сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на 12 серпня 2021 року складає 51 992,53 доларів США, що по курсу долара США на вказану дату складало 1 393 399,804 грн. ОСОБА_2 направив до ТОВ «Кредитні ініціативи» свої заперечення щодо зазначеної суми боргу, але відповіді не отримав. 02 вересня 2021 року ОСОБА_2 уклав договір № Днк/000789-JCP з «ЯВІР 2000 Нікополь-1» на охорону квартири АДРЕСА_1 . 15 лютого 2022 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомили, що на даний час вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , уклали договір з «ЯВІР 2000 Нікополь-1» на охорону вказаної квартири, виставили охорону, не давши можливості зайти у спірну квартиру, не зважаючи на реєстрацію сім`ї ОСОБА_6 з дітьми у вказаній квартирі і наявності особистих речей в квартирі. З зазначеного питання була викликана поліція, але представники ТОВ «Кредитні ініціативи» робітникам поліції не дозволили зайти в спірну квартиру, оглянути її та оглянути замок вхідних дверей. На даний час вхідні двері опечатані і можливості зайти проживати в квартиру немає, навіть, забрати особисті речі позивачам не дозволяють, наголосивши, що можуть видати особисті речі тільки по пред`явленню чеків на підтвердження їх придбання. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, 22 грудня 2021 року Державний реєстратор -приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мельник Олександр Іванович зареєстрував за ТОВ «Кредитні ініціативи» право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, розмір основного зобов`язання 23 000 доларів США. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частина четверта статті 37 Закону № 898-IV). Представник позивачів вважає рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру, на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, незаконною, на підставі наступного. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, і з правочинів. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону № 898-IV). Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону № 898-IV, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 898-IV, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до п.11 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання повністю або частково. При настанні зазначених випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує 30 календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. В порушення п.11 Іпотечного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» направили ОСОБА_2 лише Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору, та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) від 13 серпня 2021 року за № 44470, в якому зазначено вимогу усунути порушення, а саме: сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на 12 серпня 2021 року складає 51 992, 53 доларів США та попередження, що, в разі невиконання цієї вимоги протягом 30-го строку, ТОВ «Кредитні ініціативи» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в прядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Вважають, що Іпотекодержатель порушив процедуру стягнення іпотечного майна, так як спочатку вони повинні були надіслати письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, і, в разі невиконання цієї вимоги протягом 30 діб, надіслати ОСОБА_2 попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, що зроблено не було. Крім того, сума боргу, зазначена в Повідомленні в розмірі 51 992, 53 доларів США, є необґрунтованою, як вже було встановлено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду та Дніпровським апеляційним судом при розгляді справи № 182/2988/16-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 997 674,36 грн., з яких: за кредитом - 578 961,35 грн, по відсотках - 418 713,01 грн, про що письмово повідомлялось ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_2 в своєму запереченні на повідомлення. Відповідно, державний реєстратор повинен був відмовити в реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» при зверненні стягнення на предмет іпотеки з огляду на необхідність попереднього вирішення спору про суму боргу за кредитним договором. Натомість, згідно Інформації з ДРРП в графі «Відомості про основне зобов`язання» зазначено розмір основного зобов`язання 23 000 доларів США, незважаючи, що Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року вирішено було стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року, договором поруки № 0322/0408/45-007-Р-1 від 08 квітня 2008 року по кредиту 22 732,38 доларів США. і за виконавчим листом, частково, були проведені виплати. За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Вважають, що, при зверненні стягнення на предмет іпотеки, відповідачем порушено вимоги щодо повідомлення поручителя про порушення зобов`язань боржником. Так, згідно п.п.2, 4 Договору поруки, Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов Основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. У разі невиконання позичальником умов Основного зобов`язання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення Позичальником коштів, наданих в межах Основного зобов`язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом 3-х днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених Основним зобов`язанням. З аналізу вказаних положень вбачвається, що кредитор зобов`язаний повідомляти поручителя, який несе солідарну відповідальність за невиконання кредитних зобов`язань, про порушення боржником будь-яких кредитних зобов`язань, оскільки він, за договором поруки, зобов`язався виконувати обов`язки боржника по погашенню кредиту в разі невиконання таких і, в разі погашення ним боргу, набуває всі права кредитора перед боржником. Відповідно до Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року, яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року та договором поруки № 0322/0408/45-007-Р-1 від 08.04.2008 року, ОСОБА_3 є теж боржником, але жодної вимоги про усунення порушень остання не отримувала, що теж є порушенням вказаної норми та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, ОСОБА_3 є співвласником спірної квартири, так як зазначена квартира була придбана під час перебування останньої в шлюбі з ОСОБА_2 і її права як співвласника теж порушені. Згідно ч.3 ст.37 Закону України "Про іпотеку", яка має назву "Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки", в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин, Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя." В п.12.3.1 Іпотечного договору сторони встановили, що набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору здійснюється у порядку, передбаченому ст.37 ЗУ "Про іпотеку". При цьому, Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання, передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності. Отже, і законом, і договором прямо визначена необхідність саме при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки встановлення вартості предмету іпотеки на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Крім того, відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності, на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу; 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату, не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату, не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). В порушення п.12.3.1 Іпотечного договору та ст.37 ЗУ "Про іпотеку" ТОВ «Кредитні ініціативи» не надали відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату, не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та в порушення п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року не подали відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, чим грубо порушено порядок державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округа Мельник О.І. за № 29/01-16 від 15.08.2022 року, згідно якої рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 грудня 2021 року, індексний номер 62561444, було прийнято тільки на підставі Іпотечного договору та заяви ТОВ «Кредитні ініціативи». Даний висновок підтверджується і постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 306/2053/16-ц, в якій зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок, що в матеріалах справи, зокрема, відсутні відомості про інформацію про вартість майна, за якою відбулось зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною. Також, вважає за необхідне зауважити, що, згідно зазначеної відповіді приватного нотаріуса Мельник О.І., останнім були оглянуті і повернуті документи, що підтверджують те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником ВАТ «СВЕДБАНК», повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки № 44470 від 13.08.2021 року та підтвердження, що зазначене повідомлення вручено 27 серпня 2021 року ОСОБА_2 . Але ці документи повинні зберігатись в реєстраційній справі щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підтвердження законності державної реєстрації, що передбачено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року. Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року передбачено, що, протягом дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, для державної реєстрації права власності, на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно, загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується, відповідно до Закону України Про нотаріат, крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. Зазначена вимога державним реєстратором теж була проігнорована при проведенні державної реєстрації. Згідно зі ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону України «України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Згідно з пунктами 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які, відповідно до законодавства, здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які, відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу. Так, згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, під час якого здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка, визначення бази оцінки та подання замовнику істотних умов для укладення договору на проведення оцінки. У пункті 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» закріплено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. На момент набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на предмет іпотеки, представник позивача вважає, що ними не була здійснена відповідна оцінка предмета іпотеки уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності, так як в зазначений період ніхто не звертався до власника спірної квартири, а саме - ОСОБА_2 про огляд квартири для проведення оцінки, а здійснення її без особистого огляду є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15-ц. Крім того, частиною 5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Крім того, відповідачем всупереч нормам чинного законодавства не отримана згода органу опіки та піклування при відчуженні/зверненні стягнення на майно, де зареєстрована неповнолітня дитина. Аналізом норм ст.177 Сімейного кодексу України слід зауважити, що будь-які дії щодо управління майном, в тому числі, й ті, які підлягають нотаріальному посвідченню, а також ті, які можуть звузити права дитини/дітей, потребують отримання обов`язкової згоди органу опіки та піклування. Згідно довідки голови ОСББ «НАШ ДІМ 83/2», від 16 червня 2022 року на час звернення стягнення в предметі іпотеки була зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, системним аналізом чинного законодавства, яке регулює захист майнових прав дітей/неповнолітніх, можна зробити висновок, що будь-яка нотаріальна, реєстраційна чи інша дії, яка направлена на вирішення питання, що зачіпляє майнові права дитини, повинна відбуватись з дозволу органу опіки та піклування. Як видно з наведеного, звернення стягнення на предмет іпотеки, яке є одним з видів набуття права власності на заставне майно та однією з форм відчуження нерухомого майна, в якому проживали та проживають неповнолітні/діти, відбулось без залучення органу опіки та піклування - тобто з грубим порушенням норм діючого законодавства всупереч інтересам дитини. За змістом статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Незважаючи на зазначені норми права, родина ОСОБА_6 позбавлена права проживати в спірній квартирі, не маючи можливості, навіть, забрати особисті речі. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється, згідно із законом, і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. З огляду на зазначене, вважає підставою скасування судом реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на предмет іпотеки є: відсутність попередження ОСОБА_2 про звернення стягнення на Предмет іпотеки по минуванню 30 діб після вимоги сплатити борг; відсутність доказів вручення боржнику-поручителю ОСОБА_3 належним чином оформленого повідомлення про порушення основного грошового зобов`язання за кредитним договором, відсутність довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату, не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату, не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, відсутність доказів наявності боргу перед ТОВ «Кредитні ініціативи» та їх повноважень, як правонаступників ВАТ «СВЕДБАНК», відсутність згоди співвласника квартири, відсутність згоди органу опіки та піклування, відсутність у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном, при наявності зареєстрованих неповнолітніх дітей у житловому приміщенні, представником іпотекодержателя не повідомлено приватного нотаріуса про існування спору між сторонами з приводу розміру заборгованості, відсутність інформації про оціночну вартість майна, за якою відбулось зарахування грошових вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною й повинна погоджуватись з власником майна. Тому, просять суд скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельника Олександра Івановича (Свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3368, м.Дніпро, вул.Святослава Хороброго, 29) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 62561444 від 24 грудня 2021 року 11:15:49 (запис № 45906637 від 22.12.2021 року про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений ними судовий збір в розмірі 2 977 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп., всього - 22 977 грн. 20 коп.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року по даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.77-78).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В призначене судове засідання позивачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не прибули, від їх представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила вимоги задовольнити.

Відповідач - ТОВ «Кредитні ініціативи», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Проте, в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке не може бути прийняте до уваги судом, оскільки розцінюється, як затягування розгляду справи. Тому, оскільки справа в провадженні перебуває з 01 липня 2022 року та розгляд справи було призначено понад 5 разів, що не позбавляло відповідача скористатись своїм правом та надати, хоча б, відзив на позовну заяву, оскільки часу було достатньо, суд приходить до висновку про законність прийняття відповідного рішення по даній справі.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник О.І., будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, проте, 31 серпня 2022 року, на виконання ували про витребування доказів, направив на адресу суду матеріали нотаріальної справи. Будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від нього не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст.6 Конвенції про захист прав людини і громадянина і основоположних свобод передбачено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу щодо захисту цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, судом встановлено, 08 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0322/0408/45-007, згідно з умовами якого Банком відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит в іноземній валюті у розмірі 23 000,00 доларів США зі сплатою за користування ним щомісячно 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідно до п.3.1.1. п. 3.1. Кредитного договору, починаючи з 12 травня 2008 року, ОСОБА_2 зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 251,65 доларів США у чітко встановлений Кредитним договором термін - 10 (десятого) числа кожного місяця. Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 08 квітня 2008 року за Договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Колядою Ю.А., зареєстровано в реєстрі за № 1265, ОСОБА_2 став власником вказаної нерухомості (а.с.28-32). 08 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 0322/0408/45-007-Z-1 на купівлю житлової нерухомості, згідно з умовами якого цим Договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року. Згідно п.2 Договору іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.33-37). 08 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0322/0408/45-007-Р-1, згідно з яким ОСОБА_3 зобов`язалась відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком ОСОБА_2 , у вигляді кредиту в сумі 23 000,00 доларів США за Кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року (а.с.42). 06 жовтня 2009 року за вих. № 890/1713 відповідачу ОСОБА_2 було надіслано повідомлення (вимогу) про зміну умов Кредитного договору та вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання, що підтверджується реєстром відправленої рекомендованої кореспонденції Центрального Дніпропетровського відділення АТ «Сведбанк» (публічне) від 06 жовтня 2009 року та повідомленням про вручення відповідачу ОСОБА_2 поштового відправлення 14 жовтня 2009 року. 23 березня 2010 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогою стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року по кредиту 22 732,38 доларів США, по процентам за користування кредитом 1 628,48 доларів США, по пені за порушення строків сплати кредиту 1 533,49 доларів США, по пені за порушення строків сплати процентів - 175,77 доларів США, а всього 26 070,12 доларів США, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 02 квітня 2013 року до участі у справі у якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0322/0408/45-007 від 08.04.2008 року, договором поруки № 0322/0408/45-007-Р-1 від 08 квітня 2008 року по кредиту 22 732,38 доларів США, по процентам за користування кредитом - 1 628,48 доларів США, по пені за порушення строків сплати кредиту 1 533,49 доларів США, по пені за порушення строків сплати процентів - 175,77 доларів США, а всього 26 070,12 доларів США. За виконавчими листами постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 05 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа, загальний борг у розмірі 26 070,12 доларів США був перерахований за курсом НБУ і, згідно Постанови про звернення стягнення на доход боржника від 05 травня 2014 року, складав 208 378,47 гривень. У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, справа № 182/2988/16. На обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» посилався, що між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_2 08 квітня 2008 року укладений кредитний договір № 0322/0408/45-007, за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 23 000,00 доларів США зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитними коштами на строк до 08 квітня 2028 року. У цей же день, з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між ОСОБА_2 та банком укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 01 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 997 674,36 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 578 961,35 грн., заборгованості за відсотками 418 713,01 грн. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником ВАТ «Сведбанк») та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу. У свою чергу, 28 листопада 2012 року між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та позивачем TOB «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу. Згідно із зазначеними угодами (договорами), відбулось відступлення права вимоги за кредитним та іпотечними договорами. З огляду на порушення відповідачами умов кредитного договору в частині сплати заборгованості, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, згідно Закону України «Про виконавче провадження» та виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено в задоволенні позовних вимог. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08 квітня 2008 року № 0322/0408/45-007 в розмірі 997 674,36 грн, із яких: 22 082,41 дол. США (що еквівалентно 578 961,35 грн.) - заборгованість за кредитом; 15 970,31 дол. США (що еквівалентно 418 713,01 грн.) - заборгованість за процентами. Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, належну на праві власності ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною предмета іпотеки, узгодженою сторонами у пункті 5 договору іпотеки у розмірі 140 900,00 грн. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 . 02 жовтня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року та постановив ухвалу про часткове задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 та скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року. Справа була направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.51-55). 19 лютого 2020 року Дніпровський апеляційний суд постановив: Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення і в задоволенні таких вимог - відмовити у зв`язку з їх безпідставністю (а.с.56-62). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на вказану правову позицію по вищевказаним рішенням судів, ТОВ «Кредитні ініціативи» в серпні 2021 року направили на ім`я ОСОБА_2 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, вимагаючи сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на 12 серпня 2021 року складає 51 992,53 доларів США, що по курсу долара США на вказану дату складало 1 393 399,804 грн., в той час, коли ОСОБА_2 направив до ТОВ «Кредитні ініціативи» свої заперечення щодо зазначеної суми боргу. Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2021 року ОСОБА_2 уклав договір № Днк/000789-JCP з «ЯВІР 2000 Нікополь-1» на охорону квартири АДРЕСА_1 , а 15 лютого 2022 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомили, що на даний час вони є власниками квартири АДРЕСА_1 й теж уклали договір з «ЯВІР 2000 Нікополь-1» на охорону вказаної квартири, виставили охорону, не давши можливості зайти у спірну квартиру, не зважаючи на реєстрацію сім`ї ОСОБА_6 з дітьми у вказаній квартирі і наявності особистих речей в квартирі (а.с.44-47). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна 22 грудня 2021 року Державний реєстратор - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мельник Олександр Іванович зареєстрував за ТОВ «Кредитні ініціативи» право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, розмір основного зобов`язання 23 000 доларів США (а.с.48-50).

У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ч.2 ст.70 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ст.37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

За висновками постанови Великої палати Верховного Суду від 16.05.2020 року у справі № 644/3116/18, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону № 1304-VII, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас, Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердженням представника позивачів, що квартира АДРЕСА_3 , яка використовується позивачами та членами їх родини як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі, й шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» як забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору від 08 квітня 20008 року, укладеного в іноземній валюті. Отже, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону № 1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18.

У відповідності до абзацу 2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на даний час), у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі, якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі, в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 року у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 року у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 року у справі № 243/11349/18.

Як вбачається з викладених вимог, предметом оскарження у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб. Таке звернення стягнення відбулось всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відтак, є незаконним. У даному спорі права позивача буде відновлено у разі припинення реєстрації набуття речових прав на вказану квартиру відповідачем та відновлення прав на квартиру позивача. На час вирішення спору, однією з підстав для вчинення вказаних дій державного реєстратора є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. За вказаних обставин вбачається, що задоволення позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію відновить права позивача, за захистом якого він звернувся до суду. При цьому, необхідність подальшого звернення до суду відсутня. Відтак, такий спосіб захисту слід вважати належним та ефективним. Інші позовні вимоги не передбачені законом, як способи захисту порушеного права. Крім того, поновлення відомостей про право позивача на квартиру має відбутись в силу закону, про що вказано вище.

Тому інші позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що, разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Позивачі надали до суду договір від 01 лютого 2022 року, укладений з адвокатом Меліховською Я.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серії ДП № 3282 від 20 січня 2017 року, акт про надання правової допомоги від 24 червня 2022 року на суму 20 000 грн. 00 коп. Згідно з вказаним актом про надання правової допомоги, до складу послуг входить: підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів та представництво, розмір якої становить 20 000 грн. 00 коп., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів (а.с.63-75).

Крім цього, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 977 грн. 00 коп., сплачений останніми при подачі позову до суду (а.с.15-18).

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник Олександра Івановича про скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельника Олександра Івановича (Свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3368, м.Дніпро, вул.Святослава Хороброго, 29) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 62561444 від 24 грудня 2021 року 11:15:49 (запис № 45906637 від 22.12.2021 року про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ІПН НОМЕР_1 ), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (ІПН НОМЕР_2 ), судовий збір в розмірі 2 977 грн. 00 коп. сплачений ними при подачі позову до суду та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп., всього - 22 977 грн. 20 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал