Справа № 149/580/23
Провадження №2/149/265/23
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.2023 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До Хмільницького міськрайонного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договарами. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 01.05.2021 між ТОВ "Кредитна установа" Європейська кредитна група" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №/676521, який підписано електронним підписом позичальника за умовами якого остання отримала кредит в сумі 5500 грн зі сплатою 1,25 % в день строком до 30.05.2021 року. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. 24.12.2021 між ТОВ "КУ"Європейська кредитна група" та ТОВ ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу за умовами якого остання отримала право вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі укладеним з відповідачкою на загальну суму 19868,75 грн, що становить 5500 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 14368,75 грн - заборгованість за відсотками.

24.05.2021 між ТОВ "Фінансова компанія" Інвеструм" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №15329-05/2021, який підписано електронним підписом позичальника за умовами якого остання отримала кредит в сумі 7000 грн зі сплатою 1,25 % на добу строком до 22.06.2021 року. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. 29.12.2021 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу за умовами якого остання отримала право вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі укладеним з відповідачкою на загальну суму 22750 грн, що становить 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 15750 грн - заборгованість за відсотками.

У зв"язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов"язань позивач просить стягнути з відповідачки зазначену заборгованість за кредитними договорами та сплачений ним судовий збір .

Ухвалою суду від 01.03.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву.

14.03.2023 на адресу суду надійшов відзив від відповідачки (а.с. 50-61) з якого вбачається, що відповідачка заперечує щодо позову у зв"язку з недоведеністю вимог позивача, оскільки останнім не доведено укладення кредитних договорів , факту видачі кредитів та розміру заборгованості.

21.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.98-105) у відповідності до якої позивач зазначає, що відзив є необгрунтованим, оскільки спірні договора укладались у електронному вигляді шляхом використання електронного підпису позичальника та за ініціативою останнього. Первинні фінансові документи про перерахунок кредитних коштів на рахунок позичальника у позивача відсутні, оскільки він не був кредитодавцем. Відповідачкою не спростовано наданий позивачем розрахунок кредитного боргу та 7не надано жодних доказів на спростування вимог кредитора.

27.03.2023 до суду надійшли заперечення відповідачки, яка зазначає про відсутність у справі оригіналів кредитних договорів, а надані позивачем їх варіант ставить під сумнів, вважає недоведеним факт перерахунку кредитних коштів та сам розрахунок заборгованості (а.с.112-120)

В судове засідання сторони не з"явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Позивач клопоче про витребування доказів.

Суд, дослідивши докази, встановив таке.

01.05.2021 між ТОВ КУ Європейська кредитна група та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №/676521 в сумі 5500 грн на 30 днів, тобто до 30.05.2021 зі сплатою 1,25 % на добу. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника . Згідно додатку до договора сума процентів за користування кредитом становить 2062,50 грн (а.с.7-9,143-146-148)

31.05.2021 Дем"янюк подала до ТОВ КУ Європейська кредитна група заявку на продовження строку дії договору на 30 днів (а.с 145)

31.05.2021 відповідно до заяви було укладено додаткову угоду на попередніх умовах строком на 30 днів, тобто до 29.06.2021 (а.с. 145)

24.12.2021 між ТОВ "КУ"Європейська кредитна група" та ТОВ ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу за умовами якого остання отримала право вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі укладеним з відповідачкою на загальну суму 19868,75 грн, що становить 5500 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 14368,75 грн - заборгованість за відсотками.(а.с.10-14,156-171)

З моменту укладення договору факторингу та до 31.01.2023 відповідачкою не здійснювалось погашення кредитної заборгованості про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 15)

24.05.2021 між ТОВ Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №15329-05/2021 в сумі 7000 грн на 30 днів, тобто до 22.06.2021 зі сплатою 1,25 % на добу. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника . Згідно додатку до договору сума процентів за користування кредитом становить 2625,0 грн (а.с.20-23,149-153)

29.12.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм"" та ТОВ ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу за умовами якого остання отримала право вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі укладеним з відповідачкою на загальну суму 22750 грн, що становить 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 15750 грн - заборгованість за відсотками.(а.с.24-27, 172-189)

З моменту укладення договору факторингу відповідачкою не здійснювалось погашення кредитної заборгованості про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 139-141)

З моменту укладення договору факторингу та до 31.01.2023 відповідачкою не здійснювалось погашення кредитної заборгованості про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 28)

Згідно ст. ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі,він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договіри про надання кредиту підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, вони містять особисті дані особи, як то паспортні дані, РНОКПП та частково відображають рахунок позичальника, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та відповідачем був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, які кредитодавцем виконано,про що свідчать довідки позичальників про проведення операцій (а.с. 136) та заявка на продовження дії кредитного договору (а.с. 145), яка також містить особисті дані позичальника. Однак, остання свої зобов"язання не виконала та не повернула отримані кошти в обумовлений сторонами строк, а тому з неї підлягають стягненню на користь позивача сума основного боргу за договором №/676521 в розмірі5500 грн та за договором №15329-05/2021 - 7000 грн.

Відсутність оригіналів спірних договорів на DVD-R дисках не спростовує встановлені судом обставини. Крім того, відповідачка клопотала про їх витребування, а також первинних бухгалтерських документів про перерахунок коштів саме у позивача, який не є їх володільцем. Ставлячи під сумнів договори факторингу, відповідачка не позбавлена можливості сплатити кредитну заборгованість первинному кредитору та надавши про це докази. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то суд зазначає таке.

П.1.3 кредитного договору №/676521 від 01.05.2021 року та додаткової угоди до нього передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,25% на добу. (а.с.7,145).

П.1.3 кредитного договору №15329-05/2021 від 24.05.2021 року передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,25 % на добу. (а.с.20,149).

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Як вказувалося вище, відповідно до п.2 додаткової угоди до кредитного договору №/676521 від 01.05.2021 року термін повернення кредиту визначено 29.06.2021 року, відповідно до п.1.2 кредитного договору№15329-05/2021 від 24.05.2021 року термін повернення кредиту визначено 22.06.2021 року.

Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом лише в період в період дії кредитних договорів, а саме за кредитним договором №/676521 від 01.05.2021 року з урахуванням додаткової угоди до нього в сумі - 2062,5 грн, за кредитним договором №15329-05/2021 в сумі - 2625,0 грн.

Таким чином в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1082,0 грн

Керуючись ст. ст. 81, 141,258,264,265,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032) заборгованість за кредитним договором №/676521 від 01.05.2021 : 5500 грн основна сума боргу; 2062,5 грн грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором №15329-05/2021: 7000,00 грн основна сума боргу; 2625,0 грн заборгованість за відсотками,

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032) судовий збір в сумі 1082,0 грн.

а скарга , або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду на протязі 30-ти днів з дня його виготовлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марина РОБАК