Справа № 194/1052/23
Номер провадження № 2/194/415/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Сафонової А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих Світлана Іванівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І., про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву обґрунтовує тим, що з серпня 1988 року вона без реєстрації шлюбу проживала разом однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб офіційно не реєстрували, оскільки не було такої потреби. В вище зазначеній квартирі була зареєстрована тільки вона, а ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вона та ОСОБА_3 не перебували в шлюбі з іншими особами. За весь час сумісного проживання вона та ОСОБА_3 вели спільне господарство та піклувалися один про одного як морально так і матеріально. Отримуючи доходи вони вносили кошти до сумісного сімейного бюджету, разом його розподіляли, витрачали кошти на придбання їжі, одягу, предметів домашнього вжитку, лікарські засоби, тощо. Вони у повному обсязі взаємно виконували сімейні обов`язки. Таким чином ними фактично була створена сім`я, оскільки вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Її адреса зазначалася в офіційних документах на ім`я ОСОБА_3 та він отримував на цю адресу офіційні документи з суду та пенсійного фонду України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: квартири АДРЕСА_3 , гаража № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Дніпровський-2» м. Павлоград Дніпропетровської області, легкового автомобіля «Ford-Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп ПГ81024 реєстраційний номер НОМЕР_3 , грошовий вклад «Стандарт» в АТ КБ «Приватбанк», та інше майно. З метою отримання спадщини вона звернулася до нотаріальної контори, але їй було повідомлено, що спадщина не може бути оформлена, оскільки в неї відсутні документи, що підтверджують родинні відносини з спадкодавцем. Просить встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила її задовольнити, з наведених в заяві підстав. Також зазначила, що ОСОБА_3 помер у м. Павлограді, у нього є двоє повнолітніх дітей, які зареєстровані та мешкають в м. Донецьк.

Представник позивача в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити, з наведених в позові підстав.

Представник відповідача Тернівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд саправи без її участі, покладається на рішення суду.

Представник третьої особи приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І., в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд саправи без її участі.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 28 березня 1988 року відділом ЗАГС виконкому м. Павлоград, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 28 березня 1988 року проведено запис № 159, після розірвання шлюбу прізвище жінки - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 11 липня 1989 року відділом ЗАГС м. Першотравенськ, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11 липня 1989 року проведено запис № 82, після розірвання шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_6 .

З листа Верховного Суду України від 01 лютого 2008 року, управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області від 03 серпня 2010 року, довідки №68 від 22 березня 2016 року про одержання путівки на санаторно-курортне лікування вбачається, що адреса ОСОБА_3 зазначена: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 01 березня 2023 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту від 26 травня 2023 року, складеного головою ОСББ «Челюскінців 14» та сусідами, за адресою АДРЕСА_1 , власниця квартири ОСОБА_1 з серпня 1988 року по лютий 2023 року проживала в громадському шлюбі з ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 вересня 2002 року, Тернівське УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля» посвідчує, що квартира АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , складеного 23 квітня 2008 року БТІ м. Тернівка Дніпропетровської області, зазначена квартира є власністю ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 березня 2010 року, гараж № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Дніпровський-2» м. Павлоград Дніпропетровської області належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради від 27 січня 2010 року №98.

Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 03 серпня 2011 року Павлоградською міською радою, ОСОБА_3 на підставі рішення сесії Павлоградської міської ради від 26 жовтня 2010 року № 1386-72/V є власником земельної ділянки площею 0,0036 га, яка розташована за адресою ГБК «Дніпровський-2» гараж № НОМЕР_1 м. Павлоград Дніпропетровської області ,цільове призначення земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , власником транспортного засобу «Ford-Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 власником причепу ПГ81024 реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_3 .

Згідно заяви про приєднання SAMDNWFD801 від 03 червня 2019 року ОСОБА_3 відкрив грошовий вклад «Стандарт» в АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , наданої суду Тернівською держаною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 17 жовтня 2023 року за вих. № 314/01-16, спадкова справа № 145/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відкрита 14 липня 2023 року за заявою ОСОБА_1 . Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини не має. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої 14 липня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений 07 листопада 2015 року приватним нотаріусом м. Київ Опанасенко К.І., номер у спадковому реєстрі - 58177320 на бланку НАС 543822, стан - чинний, та заповіт, посвідчений 23 березня 2016 року Другою Київською державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі - 58747749 на бланку НАТ 833216, стан - чинний.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_4 та знає, що позивач з 1986 року постійно мешкала з ОСОБА_3 в квартирі позивача аж до дня смерті ОСОБА_3 . Вони мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство. Помер ОСОБА_3 в м. Павлоград, ховала його позивач в м. Тернівка. У ОСОБА_3 було двоє повнолітніх дітей.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_5 та знає, що позивач 35 років постійно мешкала з ОСОБА_3 в квартирі позивача аж до дня смерті ОСОБА_3 . Вони мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка, вели спільне господарство. Помер ОСОБА_3 в м. Павлоград. У ОСОБА_3 було двоє повнолітніх дітей, одна жила в м. Донецьк, друга в м. Сан Петербург.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_5 та знає, що позивач більше 30 років постійно мешкала з ОСОБА_3 в квартирі позивача аж до дня смерті ОСОБА_3 . Вони мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка, вели спільне господарство, робили ремонт. Помер ОСОБА_3 в м. Павлоград в квартирі позивача. Позивач його ховала.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

В постанові Верховного суду від 30 жовтня 2019 року по справі № 643/6799/17 зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч. 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для вирішення спадкових прав.

Оскільки факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, так як надає право на отримання свідоцтва про право на спадщинуі факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження, тому суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Керуючись ст. ст. ст. 12,18,265,293,315,319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих Світлана Іванівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін