Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2930/21 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М.М.
Категорія 77 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/2930/21 за позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Комунального закладу "Іванопільський ліцей" Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Держпраці у Житомирській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кірічука М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 1 вересня 2009 року по 9 квітня 2021 року обіймала посаду директора Комунального закладу « Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Розпорядженням сільського голови від 9 квітня 2021 року її звільнено із займаної посади згідно з пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Підставою для припинення трудових правовідносин у вказаному розпорядженні зазначено приписи Управління ДСНС у Житомирській області, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, а також перевірка Управління ДСНС, яка була проведена на підставі наказу від 28 січня 2021 року. Оскільки вказані приписи та судове рішення не були виконані нею, сільський голова видав зазначене розпорядження.

Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки зміст розпорядження сільського голови свідчить про відсутність одноразового грубого порушення трудових обов`язків, адже невиконання приписів за 2018, 2019 роки та рішення суду від 11 березня 2020 року, вказує на триваючий характер порушення.

Стверджує, що не допускала жодної бездіяльності та належним чином виконувала покладені на неї трудові обов`язки. Цілком розуміючи важливість дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вона неодноразово в усній та письмовій формі зверталася до відділу освіти Чуднівської районної адміністрації, а також Краснопільської сільської ради з метою вирішення питання фінансування заходів, які спрямовані на усунення порушень, вказаних у приписах Управління ДСНС. Однак її звернення залишалися без належного вирішення.

Вважає, що її звільнення зумовлене упередженим ставленням до неї з боку сільського голови.

Порушення, які зазначені у приписах Управління ДСНС, виникли не з її вини, адже вона не є розпорядником бюджетних коштів. Своєчасне усунення цих порушень залежало, насамперед, від волі сільської ради та керівництва райдержадміністрації. У цих приписах та судовому рішенні жодним чином не йдеться про те, що вказані порушення виникли саме з її вини.

Вважає, що у розпорядженні про її звільнення чітко не сформульовано суть одноразового грубого порушення нею трудових обов`язків.

Наголошує на тому, що при розірванні з нею трудових правовідносин були порушені вимоги статті 148 КЗпП України, оскільки вказані приписи та рішення суду винесено у 2018,2019 та 2020 роках, а спірне розпорядження видане 9 квітня 2021 року.

Зазначає, що працювала на посаді директора ліцею понад 11 років й сумлінно виконувала трудові обов`язки, не притягувалася до дисциплінарної відповідальності. Проте, при її звільненні вказана обставина не була врахована, як й не враховано відсутність шкідливих наслідків від правопорушень, зазначених у розпорядженні сільського голови.

Після звільнення з посади директора ліцею вона більше року працювала у цьому ж ліцеї вчителем й на підставі положень статті 235 КЗпП України вправі ставити питання про стягнення на свою користь різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Враховуючи вищезазначене, просила визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 9 квітня 2021 року №92-к/06-04 про її звільнення з посади директора Комунального закладу « Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та поновити її на посаді директора Комунального закладу « Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району з 9 квітня 2021 року.

Також просила стягнути з Комунального закладу « Іванопільський ліцей» різницю у заробітку з час виконання нижчеоплачуваної роботи за період в один рік з моменту її звільнення, у розмірі 162969 грн. 16 коп., та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що аналіз змісту спірного розпорядження сільського голови беззаперечно вказує на те, що підставою для її звільнення було саме систематичне порушення трудових обов`язків.

Вирішуючи спір, суд не врахував практику касаційного суду й залишив поза увагою її доводи про відсутність підстав для застосування положень пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Вказавши у рішенні про «множинність фактів бездіяльності» та «одиничний продовжуваний проступок», суд допустив довільне тлумачення положень трудового законодавства й ухвалив рішення, яке ґрунтується на припущеннях.

Звертає увагу на ту обставину, що за своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити посилання на цілу низку (систему) порушень, за які був звільнений керівник, а лише чітко вказувати на одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

Суд залишив поза увагою доводи про відсутність її вини у невиконанні вказаних приписів та рішення суду.

Вказує, що саме сільська рада, будучи засновником ліцею, повинна була виділити кошти для усунення виявлених порушень пожежної та техногенної безпеки, а також забезпечити виконання рішення суду про заборону експлуатації приміщень ліцею.

У відзиві на апеляційну скаргу Краснопільська сільська рада зазначила, що 23 березня 2021 року до сільської ради надійшло звернення Управління ДСНС у Житомирській області, у якому містилося клопотання про притягнення директора ліцею ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання нею приписів ДСНС та за невиконання рішення суду щодо заборони використання приміщень ліцею.

Сільська рада невідкладно призначила службову перевірку, в ході якої було встановлено, що на підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, про що позивачка була повідомлена, однак умисно не виконувала рішення суду про заборону використання приміщень ліцею.

Знаючи про наявність вказаного рішення суду, ОСОБА_1 1 серпня 2020 року підписала акт про готовність учбового закладу до нового навчального року. При цьому, вона не повідомила членам комісії про те, що в судовому порядку заборонено експлуатувати приміщення ліцею. Нею також не було повідомлено представників ДСНС про день та час проведення перевірки готовності ліцею до навчального закладу.

Під час службової перевірки ОСОБА_1 відмовилася надавати будь-які пояснення з даного приводу.

Наголошує на тому, що позивачка була звільнена саме за невиконання вказаного рішення суду, що й стало підставою для застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу.

При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що для усунення усіх порушень, які зазначені у приписах ДСНС, необхідні кошти, яких не було у розпорядженні ліцею. Вона неодноразово зверталася до райдержадміністрації та до сільської ради з метою вирішення цього питання, проте кошти, необхідні для виконання вимог приписів, не були виділені. Порушення, які були виявлені працівниками ДСНС, частково були усунуті, проте брак коштів позбавляв можливості виконати приписи у повному обсязі.

Про наявність рішення суду, яким заборонено використовувати приміщення ліцею, їй було відомо, адже вона за дорученням райдержадміністрації, приймала участь у судовому засіданні у даній справі. Проте, виконати це рішення суду й закрити приміщення ліцею, вона не мала можливості, оскільки це не входить до кола її повноважень.

Звертає увагу й на ту обставину, що вона не формувала комісію, яка перевіряла готовність ліцею до нового навчального року, й, відповідно, не могла вплинути на склад цієї комісії.

Представник позивачки адвокат Циганчук Н.А., звернула увагу на ту обставину, що порушення, яке, як зазначено у спірному розпорядженні, вчинила ОСОБА_1 , в розумінні положень трудового законодавства не є одноразовим порушенням трудових обов`язків.

Також вказує, що відсутні будь-які шкідливі наслідки невиконання приписів та рішення суду, адже після звільнення позивачки з посади директора у ліцеї продовжувався освітній процес.

Окрім того, при звільненні позивачки не дотримано порядку дострокового розірвання контракту.

Представники відповідачів не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Зокрема, представник Краснопільської сільської ради адвокат Макаренко І.Я., зазначив, що ОСОБА_1 визнала той факт, що умисно та свідомо ввела в оману членів приймальної комісії щодо належного стану приміщень ліцею та готовності закладу до навчального року. При цьому, представники ДСНС не були запрошені для перевірки ліцею.

Представник КЗ « Іванопільський ліцей»- адвокат Грицик А.В., зазначив, що на даний час усі порушення, вказані у приписах ДСНС, усунуто. Про наявність рішення суду сільській раді стало відомо лише на початку 2021 року. Вважає, що позивачка без поважних причин тривалий час не виконувала рішення суду й не доводила до відома засновника ліцею інформацію про це рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з Комунальним закладом « Іванопільський ліцей». Наказом від 1 вересня 2009 року її переведено з посади вчителя української мови та літератури на посаду директора цього закладу. У подальшому вона продовжувала обіймати посаду директора зазначеного освітнього закладу на умовах строкового трудового договору. 1 вересня 12 червня 2020 року між Чуднівською районної державною адміністрацією та позивачкою укладений новий контракт, згідно з яким ОСОБА_1 призначено на посаду директора вказаного ліцею строком на 6 років, з 1 липня 2020 року по 30 червня 2026 року.

Контрактом, зокрема, передбачено, що директор ліцею зобов`язаний виконувати Закони України « Про освіту», « Про повну середню освіту» та інші акти законодавства, а також забезпечувати і контролювати їх виконання працівниками закладу; створювати в закладі безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки.

Також у контракті, зазначено, що директор має право приймати рішення щодо діяльності закладу в межах повноважень, визначених законодавством та цим договором, у тому числі розпоряджатися в установленому порядку майном закладу та його коштами.

У свою чергу, орган управління зобов`язаний створити директору необхідні умови для виконання повноважень.

Статутом КЗ « Іванопільський ліцей» передбачено, що директор здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти, організовує діяльність ліцею; вирішує питання фінансово-господарської діяльності ліцею; забезпечує організацію освітнього процесу та здійснює контроль за виконанням освітніх програм; забезпечує дотримання вимог охорони дитинства, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм, техніки безпеки.

Рішенням Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 29 вересня 2020 року №2118 сільська рада з 1 січня 2021 року прийняла права засновника вказаного ліцею.

Рішенням Краснопільської сільської ради від 12 лютого 2021 року №99 затверджено акт приймання-передачі майна КЗ « Іванопільський ліцей» з балансу Чуднівської районної ради на баланс та у комунальну власність Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області.

Судом також встановлено, що Чуднівським районним сектором Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області 22 червня 2018 року, 18 березня 2019 року, 18 грудня 2019 року, 2 жовтня 2020 року винесено приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, виявлених під час перевірок вказаного закладу освіти.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 28 листопада 2017 року, 3 січня 2020 року, 21 грудня 2020 року зверталася до Чуднівської райради та Краснопільської сільської ради з проханням вирішити питання щодо виділення коштів для усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Доказів того, що кошти, необхідні для виконання зазначених приписів, були виділені, матеріали справи не містять.

Окрім того, на нараді, яка відбулася 31 січня 2020 року за участю керівництва та представників райдержадміністрації, ОСОБА_1 доповідала про стан усунення порушень, зазначених у приписах ДСНС, а також про необхідність залучення значних коштів для встановлення в приміщеннях ліцею спеціальних дверей та люків, облаштування протипожежних резервуарів для води, обробки дерев`яних поверхонь протипожежною сумішшю, укомплектування протипожежного крану, встановлення системи оповіщення тощо.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області до Комунального закладу «Іванопільський ліцей» про застосування заходів реагування позов задоволено.

Застосовано до Комунального закладу «Іванопільський ліцей» заходи реагування у сфері державного нагляду ( контролю) шляхом заборони подальшої експлуатації основної будівлі, будівель початкових класів та котельні ліцею.

Підставою для застосування відповідних заходів реагування зазначено невиконання вимог вказаних приписів.

Відповідно до зазначеного рішення суду видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у Чуднівському районному відділі ДВС. Зміст резолютивної частини рішення доведено до відома ОСОБА_1 16 вересня 2020 року, що підтверджується відповідним актом державного виконавця.

23 березня 2021 року начальник Чуднівського районного сектору Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області звернувся до голови Краснопільської сільської ради з листом, в якому повідомив про те, що за результатами позапланової перевірки ліцею встановлено, що видані у 2018 та 2029 роках приписи не виконані, вказане рішення суду також залишилося без виконання. З огляду на вищезазначене, пропонував розглянути питання щодо притягнення директора ліцею до відповідальності.

Розпорядженням голови Краспопільської сільської ради від 9 квітня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора КЗ «Іванопільський ліцей» з 9 квітня 2021 року згідно з пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

При цьому, у розпорядженні зазначено, що підставою для припинення трудових правовідносин є факт систематичного грубого невиконання директором ліцею трудових обов`язків в частині забезпечення техногенної та протипожежної безпеки закладу, а також невиконання судового рішення, що може призвести до заподіяння шкоди життю і здоров`ю вихованців ліцею, а також працівників.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками , головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Згідно з частиною третьою статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті,- також вимог статті 43 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку про те, що рішення про звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України може бути прийняте роботодавцем за наявності таких умов: суб`єктом дисциплінарної відповідальності може бути лише певна категорія працівників; для застосування вказаної норми закону необхідно встановити факт порушення працівником своїх трудових обов`язків; порушення повинно бути одноразовим та грубим; рішення про звільнення працівника може прийняти лише уповноважена на те особа.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган, в силу вимог частини третьої статті 149 КЗпП України, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Обов`язковою умовою визнання діянь працівника як порушення трудових обов`язків є протиправність цих діянь, наявність вини, незалежно від її форми та причинного зв`язку між порушенням і його наслідком.

Порушення трудових обов`язків з прямим умислом може бути визнаним таким, що підпадає під пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України, навіть за відсутності шкідливих наслідків.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер, відсутні підстави для звільнення працівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Як свідчать матеріали справи, позивачка неодноразово зверталася до засновника закладу з метою вирішення питання усунення порушень, вказаних у приписах ДСНС. Однак, за відсутності відповідного фінансування суд позбавлений можливості стверджувати про те, що невиконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки було наслідком винних дій ОСОБА_1 .

Окрім того, у спірному розпорядженні зазначено про те, що такі дії мали систематичний характер, що виключає можливість застосування положень пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Заперечуючи проти позову та доводів апеляційної скарги, представники відповідачів наголошували на тому, що підставою для застосування положень пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України було саме невиконання рішення суду.

Зміст рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року свідчить про заборону подальшої експлуатації будівель ліцею. При цьому, резолютивна частина рішення не містить жодного висновку суду про необхідність вчинення керівником ліцею будь-яких дій.

Водночас, питання щодо належного матеріально-технічного забезпечення діяльності ліцею належить виключно до компетенції засновника.

Так, Статутом КЗ « Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради передбачено, що засновник ліцею, зокрема, зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток КЗ « Іванопільський ліцей», його матеріально-технічної бази на рівні, достатньому для виконання вимог державних стандартів, ліцензійних умов провадження освітньої діяльності у сфері загальної середньої освіти, вимог трудового законодавства, оплати праці педагогічних та інших працівників, охорони праці, безпеки життєдіяльності, пожежної безпеки тощо.

Пунктом 6.1 розділу VI Статуту також визначено, що матеріально-технічна база ліцею включає будівлі, споруди, комунікації, обладнання, транспортні засоби, інші матеріальні цінності, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міста Бердичівського району та закріплені за ним на правах оперативного управління.

Отже, за наявності заборони в судовому порядку експлуатації будівель ліцею саме сільська рада була зобов`язана забезпечити проведення освітнього процесу у належних умовах. Вирішення питання припинення експлуатації будівель належить до виключної компетенції сільської ради та виходить за межі повноважень директора цього закладу.

Слід наголосити на тому, що під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи їх неналежне виконання. До трудових обов`язків віднесено обов`язки працівника, визначені трудовим договором ( контрактом), посадовою інструкцією, іншими локальними нормативними актами та законодавством про працю.

Розпорядження голови сільської ради про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ліцею не містить чітко сформульованого одноразового грубого порушення позивачкою трудових обов`язків, яке стало підставою для дострокового припинення трудових правовідносин, а також не зазначено конкретний пункт контракту чи посадової інструкції, які були порушені позивачкою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог законодавства, що є підставою для визнання незаконним та скасування розпорядження голови Краснопільської сільської ради від 9 квітня 2021 року №92-к/06-04.

Частиною першою статті 325 КЗпП України, зокрема, визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до положень частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 незаконно звільнено з посади директора ліцею, вона вправі ставити питання про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заробіток позивачки за два місяці перед звільненням становив: у лютому 2021 року 20744 грн. 08 коп., у березні 2021 року 24930 грн. 80 коп.

Тоді її середньоденний заробіток становитиме 1087 грн. 50 коп. ( 20744,08 грн. +24930,80 грн.) : 42 роб. дн.)

Термін вимушеного прогулу з 10 квітня 2021 року по 7 листопада 2023 року становить 643 роб. дн.

Отже, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу обчислюється у сумі 699262 грн. 50 коп. ( 1087,50 грн. х 643 роб.дн).

Однак, враховуючи межі позовних вимог, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток у розмірі 162969 грн. 16 коп.

Відповідно до положень статті 237-1КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 незаконно була звільнена з роботи й тривалий час змушена була захищати свої трудові права й докладати додаткових зусиль для організації свого життя, на її користь підлягає стягненню 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області № 92-к/06-04 від 9 квітня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального закладу "Іванопільський ліцей" Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу "Іванопільський ліцей" Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області з 10 квітня 2021 року.

Стягнути з Комунального закладу "Іванопільський ліцей" Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 162969 грн. 16 коп., 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 275 грн. 60 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 20 листопада 2023 року.