РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2023 рокуФранківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання звітів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання звітів недійними, в якому просить суд ухвалити рішення яким визнати звіт про оцінку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 станом на 06.11.2019 року недійсним; визнати звіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 1404 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 станом на 06.11.2019 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Пустомитівським районним ВДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження №52616924 щодо примусового виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.11.2013 року у справі №450/2094/13-ц, яким вирішено звернути стягнення на нерухоме майно, предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 26.09.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісеєвлю О.Я., що належить ОСОБА_1 , а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 168,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, 05.02.1993 року, яке зареєстровано у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації, 05.02.1993 року за реєстраційним № 134 в реєстрову книгу №1, реєстраційний № 20061526, та земельну ділянку площею 0,1404 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:005:0090 в с. Волиця Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 489232 від 26.01.2006 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в розмірі 1117219,98 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника.

Постановою державного виконавця Пустомитівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 05.11.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, призначено ФОП ОСОБА_2 для надання письмового висновку про вартість та звіт про оцінку арештованого майна боржника.

Відповідачем проведено оцінку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та проведено експертну грошову оцінку земельної ділянки, площею 1404 кв.м. розташованої за адресою: розташованої за адресою: АДРЕСА_1 про що складено відповідні звіти.

Позивач вважає звіт про оцінку спірного будинковолодіння та звіт з проведення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки загальною площею 1404 кв.м. такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а отже підлягають до визнання недійсними з огляду на наступне.

Провідним експертом-оцінювачем ОСОБА_3 було здійснено Рецензію оскаржуваних звітів з метою надання висновків стосовно відповідності звітів вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, достовірності, об`єктивності, професійної оцінки.

Рецензентом виявлені наступні недоліки та невідповідності звіту про оцінку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : зібраних виконавцем звіту вихідних даних щодо характеристики об`єкта оцінки, ринкової та іншої інформації за обсягом та якістю недостатньо для повної ідентифікації об`єкта оцінки та проведення оцінки відповідно до мети оцінки і обраного виду вартості; у звіті наявні матеріали фото фіксації 4 фото зовнішнього вигляду будинку особливостей об`єкта оцінки, і більша частина його характеристик залишалася невизначеною рельєф земельної ділянки, наявність/відсутність підтоплень, наявність огорожі, замощення, підведення інженерних мереж, вид та стан під`їзних шляхів; оцінювач не виконав повноцінний комплекс робіт з огляду, натурного обстеження і дослідження характеристик об`єкта оцінки.

Рецензентом зроблено висновок про те, що при розрахунку вартості здійснено порушення оціночних прийомів і процедур, що дають підстави вважати отриманий результат недостовірним. У звіті виявлено внутрішні суперечності, що роблять невизначеним отриманий результат оцінки. Констатовано суттєві порушення оцінювачем окремих вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» та Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна».

Усіма зазначеними недоліками у результат оцінки внесено суттєву похибку, яка призвела до одержання хибного результату, що виключає використання результатів Звіту за призначенням.

Рецензентом також виявлено рід недоліків і Звіту з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 1404 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема зазначено про неправильність виконання оціночних процедур визначення вартості земельної ділянки, очищеної від вартості будівель, а також низка інших виявлених помилок і порушень, що суттєво вплинули на достовірність оцінки та дає підстави однозначно стверджувати про некоректність отриманого результату.

Рецензент прийшов до висновку про те, що у звіті виявлено ряд внутрішніх суперечностей, що роблять невизначеним отриманий результат оцінки, виходячи з чого, прийшов до висновку про суттєві порушення окремих вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», Закону України «Про оцінку земель», Постанови КМУ від 11.10.2002 року №1531 «Про експертну грошову оцінку земельних ділянок», що виключає можливість використання результатів Звіту за призначенням. Вказані зауваження виявляють порушення, що вплинули на достовірність оцінки.

Станом на даний час, майно, що належить позивачу виставлено на торги з метою його реалізації за ціною, визначеною в оскаржуваних звітах.

Проте як вбачається з описаного, такі звіти не відповідають вимогам, а тому не можна здійснювати продаж такого на підставі таких. В подальшому при умові реалізації майно на підставі таких звітів, виникнуть підстави для оскарження результатів продажу та продажу майна по неправильній оцінці, наслідком чого є порушення прав позивача, зокрема.

Таким чином позивач вважає, що є підстави щодо визнання Звіту про оцінку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та Звіту з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 1404 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 недійсними.

Ухвалою суду від 28.02.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду.

29.09.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення, в яких він просив застосувати практику суду, яка викладена у пп. 26-38 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №914/881/17 та закрити провадження у справі на підставі пп.1 п.1 ст.255 ЦПК України.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання звітів недійсними - залишено без руху.

Надано позивачеві строк на усунення недоліків строком 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

13.01.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не надав.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №52616924 з виконання виконавчого листа №450/2094/13-ц виданий 29.10.2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення боргу в сумі 1 117 219,98 грн. з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи».

05.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 та доручено надати письмовий висновок про вартість та звіт про оцінку арештованого майна боржника.

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 складено Звіт про оцінку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки без врахування ПДВ становить у розмірі 859 745,00 грн. та складено Звіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, площею 1404 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість оцінюваного майна склала 153 752, 00 грн. без врахування ПДВ.

Провідним експертом-оцінювачем ОСОБА_3 було здійснено Рецензію оскаржуваних звітів з метою надання висновків стосовно відповідності звітів вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, достовірності, об`єктивності, професійної оцінки.

Позивач зазначає, що станом на даний час, майно, що належить позивачу виставлено на торги з метою його реалізації за ціною, визначеною в оскаржуваних звітах.

Позивач просить визнати вищезазначені звіти про оцінку майна недійсними.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом ч. 1 ст. 10 і ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Частиною першою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон про оцінку майна) визначено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Частина перша статті 5 Закону про оцінку майна встановлює, що суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Частина третя статті 20Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця.

Згідно із ст. 13 Закону про оцінку майна, оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, зобов`язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог Закону про оцінку майна та нормативно-правових актів з оцінки майна, забезпечувати об`єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об`єктивної оцінки у зв`язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають.

Згідно із ч.1 ст. 12 Закону про оцінку майна, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем (частина п`ята статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону про оцінку майна, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Пунктом 1 Національного стандарту № 1 встановлено, що Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності.

Згідно з вищезазначеною ст. 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу 7 п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту № 1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту.

Звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (згідно із п. 59 Національного стандарту № 1). Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац 3 п. 60 Національного стандарту № 1).

Відповідно до абзацу 1 п. 55 Національного стандарту № 1, оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством.

Для оцінки майна (майнових прав) під час здійснення виконавчого провадження виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. У постанові про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання вид та характеристика майна, яке необхідно оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій. У постанові обов`язково зазначається попередження про відповідальність: експерту - за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження; суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання (оцінювачу) - за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна; перекладачу - за здійснення завідомо неправильного перекладу під час виконавчого провадження, а також за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час виконавчого провадження (пункт 8 розділу 2 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5).

Абзацом 14 п. 3 Національного стандарту № 1 визначено, що необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до абзацу 15 п. 3 Національного стандарту № 1, неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

З наданого звіту вбачається, що при його складанні оцінювачем було використано порівняльний підхід.

Згідно п.17 Національного стандарту №2 порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур:збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об`єктів порівняння; вибір методу розрахунку вартості об`єкта оцінки з урахуванням обсягу та достовірності наявної інформації зіставлення об`єкта оцінки з об`єктами порівняння з наступним коригуванням ціни продажу або ціни пропонування об`єктів порівняння; визначення вартості об`єкта оцінки шляхом урахування величини коригуючих поправок до вартості об`єктів порівняння; узгодження отриманих результатів розрахунку.

Інформація про продаж та пропонування подібного нерухомого майна повинна відповідати критеріям, визначеним у Національному стандарті N 1.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

13 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду своєю постановою у справі № 914/881/17 зробила наступний висновок про застосування норм права стосовно звітів про оцінку майна - за змістом статей 12, 33 Закону про оцінку майна звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Відповідно до п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Таким чином, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Оскарження звіту про оцінку в рамках виконавчого провадження слід здійснювати в порядку оскарження рішень і дій виконавців, оскільки саме державним виконавцем приймається рішення щодо визначення вартості майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)), від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, під час здійснення виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає банк, тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна іншому суб`єкту оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16, від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи з наведеного, позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права шляхом оскарження звіту про оцінку майна, оскільки сам по собі звіт про оцінку майна не тягне за собою будь-яких правових наслідків до тих пір, поки не будуть вчинені інші дії.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позовної заяви. Аналогічний висновок сформульований у п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»,Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання звітів недійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Мартьянова С.М.