УХВАЛА

13 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 639/4436/17

провадження № 61-15236ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року, постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2023 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2017 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернулося до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з позовом про стягнення заборгованості, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило: стягнути заборгованість за надання послуг: із централізованого водопостачання у розмірі 6 663,29 грн; централізованого водовідведення - 4 605,59 грн; три проценти річних від простроченої суми - 357,67 грн; інфляційних втрати - 1 877,84 грн за період з 01 жовтня 2013 року до 31 липня 2018 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за період з 09 грудня 2013 року до 31 липня 2018 року за надані послуги централізованого водопостачання - 6 605,77 грн, послуги з централізованого водовідведення - 4 583,08 грн, інфляційні втрати - 1 877,36 грн, три проценти річних від простроченої суми - 357,36 грн, а всього 13 423,57 грн, судові витрати по 533,33 грн з кожного.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення позову частково.

Стягнено із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за період з 09 грудня 2013 року до 31 липня 2018 року за надані послуги централізованого водопостачання по 1 651,44 грн з кожного, заборгованість за надані послуги централізованого водовідведення по 1 145,77 грн з кожного, три проценти річних від простроченої суми - 89,34 грн з кожного та інфляційні втрати - 469,34 грн з кожного.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за період з 09 грудня 2013 року до 31 липня 2018 року за надані послуги централізованого водопостачання у розмірі 3 302,88 грн, за надані послуги централізованого водовідведення 2 291,54 грн, три проценти річних від простроченої суми - 178,68 грн та інфляційні втрати- 938,68 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

13 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року змінено в частині стягнення розміру судового збору, зменшено його стягнення з 800,00 грн до 784,00 грн із кожного.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року залишено без змін.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року, постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2023 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2023 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684,00 грн.

Позивач просив стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 13 504,39 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*100=268 400,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для неї, оскільки на сьогодні вона є членом сім`ї учасника бойових дій та членом сім`ї померлого, який був особою з інвалідністю першої групи внаслідок війни, на неї розповсюджуються пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути вагомим питанням правозастосовчої практики, мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значимістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявниця не зазначила, в чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на її думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у малозначній справі.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що справа має для неї виняткове значення, зводиться до незгоди із рішеннями судів.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначені.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року, постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2023 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак