СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8813/23

пр. № 2-о/759/730/23

17 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., за відсутності заявників, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою адвоката Рассамахіної Ганни Валеріївни, в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року адвокат Рассамахіна Г.В., в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить встановити факт народження дитини жіночої статі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Заява обґрунтовується тим, що встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Заявники зазначили, що провести державну реєстрацію народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не являється можливим оскільки документи, що видані органами влади, створеними всупереч законодавству України, є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків, крім того, батьки не мають статусу внутрішньо-переміщених осіб, що перемістились на підконтрольну Україні територію внаслідок окупації російською федерацією, отже вони не мають іншого документального підтвердження місця проживання на території України, окрім Автономної Республіки Крим.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду від 16 травня 2023 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання адвокат Рассамахіна Г.В. та заявники не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляли.

Представник заінтересованої особи - Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутність.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь, АР Крим, Україна, народила дитину жіночої статті.

На підтвердження факту народження дитини заявники надали суду копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ; виписний епікриз (із акушерського стаціонару) про пологи, які відбулись 01 листопада 2015 року у матері ОСОБА_2 ; свідоцтво №99 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; поліс обов`язкового медичного страхування, виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які видані на тимчасово окупованій території України нелегітимними органами окупаційної влади (а.с. 18, 19, 20, 21).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено. що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого також стосуються тимчасово окупованої території м. Керч, АР Крим, Україна, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Суд зауважує, що визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Згідно із ч.1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. Згідно ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, на підтвердження чого надали копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , відповідно до якого шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено 17 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції у Автономної Республіки Крим, актовий запис №1096 (а.с. 17).

Судом встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину жіночої статі, про що їй було видано свідоцтво про народження, яке відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків.

Також судом встановлено, що батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України.

У відповідності з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Проте, як встановлено судом дитина була народженою на окупованій території, на якій органи влади України тимчасово не здійснюють свою діяльність, а визначені законодавством України медичні документи, що підтверджують факт народження дитини у заявників відсутні, у зв`язку з чим суд погоджується із заявниками, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст.ст. 315, 317 ЦПК України.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 76-83, 264-265, 273, 315-319 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Рассамахіної Ганни Валеріївни, в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, від батьків:

- матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, яка народилась в м. Чирчик, Узбекистан;

- батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який народився в м. Туракурган, Узбекистан.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Суддя Н.О.Горбенко