Справа № 167/333/23
Номер провадження 6/167/6/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання В.В. Артюха,

учасника справи ( відповідача) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю « Брайт Інвестмент» ( далі ТОВ, заявник) про заміну сторони виконавчого провадження ( заміну стягувача у виконавчому листі) та видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

30.03.2023 року ТОВ звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження ( заміну стягувача у виконавчому листі) та видачу дубліката виконавчого листа, мотивуючи заяву тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20.12.2011 року у справі № 2-600/11/0314 позов ПАТ КБ « Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено і стягнуто на користь ПАТ КБ « Надра» заборгованість за кредитним договором від 01.04.2008 року в розмірі 19 927, 10 грн та судові витрати по 159, 55 грн з кожного.

Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за кредитним договором від 01.04.2008 року перейшло до ТОВ « Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Згідно договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, право вимоги за кредитним договором від 01.04.2008 року перейшло до заявника.

Виконавче провадження АСП № 60222670 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-600/11/0314, виданого 20.12.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « Надра» залишок боргу в розмірі 5 577, 69 грн, відкрите 04.10.2019 року та завершене 28.08.2020 року, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України « Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернутий стягувачу ПАТ КБ « Надра».

На адресу заявника надійшов лист-відповідь від 01.03.2023 року ТОВ « Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» про відсутність оригіналу виконавчого листа, а згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.02.2023 року було встановлено, що виконавчий лист відсутній.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ просить замінити сторону стягувача у виконавчому листі по цивільній справі № 600/11/0314 з ПАТ « КБ « Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ « Брайт Інвестмент» і видати дублікат виконавчого листа по справі № 600/11/0314.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 31.03.2023 року заява ТОВ залишена без руху для усунення недоліків ( ас 37-38).

04.04.2023 року ТОВ подало в суд заяву про усунення недоліків з додатками ( ас 40-42) і ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24.04.2023 року заява ТОВ прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи у судовому засіданні на 03.05.2023 року ( ас 43-44), який ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.05.2023 року відкладений на 15.05.2023 року ( ас 93-94).

Представник заявника в судове засідання не з`явився, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи. ТОВ подав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, заяву підтримують в повному обсязі ( ас 4 зв).

Учасник справи ( відповідач) ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви ТОВ за безпідставністю, оскільки рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 20.12.2011 року у справі № 2-600/11/0314 виконано і виконавче провадження закінчено 01.06.2018 року.

Інші учасники справи та іх представники: ОСОБА_2 , ТОВ « Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 104-107, 109-115). Пояснення на заяву не подали.

Суд, заслухавши думку ОСОБА_1 , ухвали розгляд справи проводити у відсутності ОСОБА_2 і представників ТОВ « Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно частини 3 статті 442 ЦПК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20.12.2011 року у справі № 2-600/11/0314 позов ПАТ КБ « Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено і стягнуто на користь ПАТ КБ « Надра» заборгованість за кредитним договором від 01.04.2008 року в розмірі 19 927, 10 грн та судові витрати по 159, 55 грн з кожного.

Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за кредитним договором від 01.04.2008 року перейшло до ТОВ « Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Згідно договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, право вимоги за кредитним договором від 01.04.2008 року перейшло до заявника.

Виконавче провадження № 32292720 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-600/11/0314, виданого 20.12.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Надра» солідарного боргу в розмірі 19 927, 10 грн, відкрите 20.03.2012 року.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 01.06.2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-600/11/0314, виданого 20.12.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Надра» солідарного боргу в розмірі 19 927, 10 грн, закінчено, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ( пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України « Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження АСП № 60222670 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-600/11/0314, виданого 20.12.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « Надра» залишку боргу в розмірі 5 577, 69 грн, відкрите 04.10.2019 року та завершене 28.08.2020 року, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України « Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернутий стягувачу ПАТ КБ « Надра».

На адресу заявника надійшов лист-відповідь від 01.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про відсутність оригіналу виконавчого листа, а згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.02.2023 року було встановлено, що виконавчий лист відсутній.

Дані обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо у судовому засіданні письмовими доказами: договором поруки від 01.04.2008 року ( ас 6), Випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( ас 7), наказом № 3 від 21.07.2020 року ( ас 8), кредитним договором від 01.04.2008 року ( ас 9-10), платіжним дорученням № 1 від 06.07.2020 року ( ас 12), Договором про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року ( ас 13-15, 16), Договором про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року ( ас 17-18), Додатковою угодою від 28.10.2020 року до Договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року ( ас 19), Додатковою угодою від 28.12.2020 року до Договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року ( са 19 зв), Додатковою угодою № 2 від 25.03.2021 року до Договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року ( ас 20), платіжними дорученнями 435, 367, 236, 69, 154, 25, 116, 24, 168, 95, 422, 222, 452 ( ас 21-27 і зв), зверненням ТОВ до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» від 16.01.2023 року ( ас 28), повідомленням Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області від 25.01.2023 року ( ас 29), відповіддю на звернення від 16.01.2023 року ( ас 30), запитом до АТ « Укрпошта» ( ас 31), актом № 108 від 13.07.2017 року ( ас 59-61), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20.12.2011 року у справі № 2-600/11/0314 ( ас 62-63), повідомленням Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області від 02.05.2023 року ( ас 65), матеріалами виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-600/11/0314, виданого 20.12.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області ( ас 66-90).

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив ( частини перша та друга статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець ( частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження ( частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення ( частини перша та друга статті 15 Закону України « Про виконавче провадження» ( далі Закон).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги) ( пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом ( частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення ( частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб) ( далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ( частина перша статті 1 Закону).

Частина четверта статті 4 Закону регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 11 Закону регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем ( частина перша статті 11 Закону). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції ( частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування ( для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові ( для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження ( частина п`ята статті 15 Закону).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення ( згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження ( згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону про виконавче провадження).

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34).

Стаття 37 Закону регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону ( частина п`ята статті 37 Закону).

Стаття 39 Закону регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом ( абзац другий частини першої статті 40 Закону). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй ухвалі від 10 листопада 2021 року пропонує відступити від правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, який протирічить тому, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, оскільки без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом про виконавче провадження, та полягає в такому.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону ( зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість « штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року по справі № 2-7763/10 не бачила підстав для відступу від зазначеного правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, але, враховуючи кількісну складову різного тлумачення процесуального правонаступництва та заміни сторони виконавчого провадження, вважала за необхідне уточнити його зміст з урахуванням такого.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва ( заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює « процесуальне правонаступництво» і « заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження ( стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 7375) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження ( у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Отже, наведене в ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у цій справі тлумачення стосується лише ситуації, коли виконавче провадження відкрите як юридичний процес, а його сторони набули відповідних прав як сторони відкритого виконавчого провадження. Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом про виконавче провадження, то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, якот для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження ( абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду ( апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду ( поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (пункти 6.96.12, 6.15).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи ( стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії ( наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа у справі № 2-600/11/0314 були врегульовані Законом України « Про виконавче провадження» № 606-XIV (Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України « Про виконавче провадження, № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, на день ухвалення рішення 20.12.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області у справі № 2-600/11/0314 діяв пункт 2 частини першої статті 22 Закону України « Про виконавче провадження» № 606-XIV, згідно якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, то посилання ТОВ на те, що не сплив трирічний строк ( з 01.06.2018 року, ас 76) для пред`явлення виконавчого листа до виконання є безпідставним та необгрунтованим, оскільки в даних правовідносинах застосовуються норми матеріального права ( Закон України « Про виконавче провадження») в тій редакції, яка діяла на день ухвалення судового рішення, з урахуванням пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень розділу 13 ЗУ № 1404-VIII, без відновлення виконавчого провадження у встановленому Законом порядку.

Оскільки ТОВ не ставить питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а суд самостійно не бачить підстав для його поновлення, то, ураховуючи висновки ВП ВС у постанові від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10, за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва, а тому у задоволенні заяви ТОВ в цій частині слід відмовити.

Оскільки вимога ТОВ про видачу дубліката виконавчого листа є похідною від первісної вимоги заміну сторони у виконавчому провадженні, щодо якої суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, то у задоволенні похідної вимоги також слід відмовити.

Керуючись статтею 442, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження ( заміну стягувача у виконавчому листі) та видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю « Брайт Інвестмент», адреса: 49019, місто Дніпро, вулиця Академіка Белелюбського, будинок 54, офіс 402 .

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп", адреса: 49089, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, 2, офіс 205, .

Стягувач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», адреса: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 17, .

Боржник: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту ухвали суду: 15.05.2023 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька