Справа № 0827/3435/2012
пр. № 6/336/61/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Щасливої О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про видачу дубліката виконавчого листав та поновлення строку для його пред`явлення до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2012 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також про видачу дубліката втраченого виконавчого листа.

В заяві зазначило, що згаданим рішенням задоволений позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, на користь фінансової установи з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 10 014 грн. 53 коп., судового збору у розмірі 214 грн. 60 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2021 року замінено сторону виконавчого провадження з банківської установи на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Новим стягувачем отримано виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання якого сплив 23.05.2013 року. З отриманих документів стало відомо, що перший стягував ПАТ «ДельтаБанк» виконавчий лист не отримував, примусове стягнення не провадилось.

Вважає, введення тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «ДельтаБанк», яка почалась з 02.10.2015 року на підставі постанови правління Національного банку України № 150 та триває до теперішнього часу, зумовило не отримання ПАТ «ДельтаБанк» виконавчого листа та пред`явлення його до виконання у встановлений законом строк.

Обставини, які зумовили порушення прав стягувача на примусове виконання рішення, як нового кредитора, виникли з незалежних від нього обставин, тому вважає що пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має бути поновлений, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, в матеріалах справи міститься заява представник заявника про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, поданої заяви, оцінивши у сукупності усі надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2012 року у справі № 0827/3435/2012, задоволений позов Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На користь фінансової установи з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 014 грн. 53 коп., судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. (а.с. 23). Вказане рішення набрало законної сили 22.05.2012 року.

Ухвалою суду від 04.10.2021 року первісного стягувача у справі № 0827/3435/2012 Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» змінено на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (а.с. 47).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинні на дату видачі виконавчих листів (12.12.2012), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом одного року, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що представник ПАТ «ДельтаБанк» за довіреністю Сальніков В.В. звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих документів за вказаним рішенням, які він отримав 13.12.2012 року під особистий підпис (а.с. 28), тобто строк пред`явлення виконавчого листа закінчився 22.05.2013 року.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання, що передбачено частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку саме з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як на поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на те, що перший стягував взагалі не отримував виконавчі листи за рішенням суду від 11.05.2012 року, а подальше їх отримання та пред`явлення до примусового виконання не було можливим у зв`язку з процедурою ліквідації ПАТ «ДельтаБанк», яка триває і на теперішній час.

Як вже було зазначено судом, первісним стягувачем було реалізовано своє право на отримання виконавчих листів (13.12.2012 року), однак з невідомих причин ці виконавчі листи не були пред`явлені до примусового виконання протягом визначеного законом строку в один рік.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» віднесено до категорії неплатоспроможних банків, з 03.03.2015 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, з 02.10.2015 року почалась процедура ліквідації банку, передача повноважень ліквідатору банку, яка триває по теперішній час.

Тобто, ПАТ «ДельтаБанк» мав усі можливості звернутись до відповідного органу з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів, які були отримані представником 13.12.2012 року під особистий підпис, до моменту початку процедури ліквідації банку, яка розпочалась лише у 2015 році, тобто за межами строку пред`явлення виконавчих документів до виконання у відповідності до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», чинної на дату видачі виконавчих листів.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявником не надано доказів того, що первісним стягувачем з 2012 року, та ним особисто починаючи з 23.04.2020 року (дата укладення Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №2230/К, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» набуло право вимоги за кредитним договором №004-07101-300507, укладеним 30.05.2007 року між АТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_1 ) виконувалися дії, направлені на звернення до відповідного органу з підстав примусового виконання рішення, отримання інформації щодо стану виконавчого провадження та/або звернення до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вимогою про видачу дублікатів втрачених виконавчих листів та поновлення пропущеного строку на пред`явлення їх до виконання.

Стягувач зобов`язаний здійснювати контроль за виконавчими документами при їх виконанні в органах виконавчої служби.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Стягувач протягом тривалого часу не цікавився ходом виконання судового рішення, із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання звернувся до суду лише у березні 2023 року.

Заявником не надано доказів щодо неможливості звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання рішення суду протягом періоду з 2012 року до 07.03.2023 року.

Зазначені заявником підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не можна розцінювати як наведення поважних причин пропуску строку із зазначенням обставин, які були об`єктивно непереборними для вчасного звернення до суду. Заявник лише констатує, що виконавчий документ «на думку представника заявника» отримано з пропуском строку для його пред`явлення, без зазначення об`єктивно непереборних обставин.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, тим чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норм Конституції України та положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Суд приходить до висновку, що оскільки заявником не доведено поважності причин пропуску строку для подання виконавчого листа до виконання, заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Оскільки строк для пред`явлення виконавчого документу № 0827/3435/2012 від 11 травня 2012 року до виконання сплив і суд дійшов висновку про відсутність підстав для його поновлення, відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Керуючись статтями 260, 268, 433, п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Паріс" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали

Суддя О.В. Щаслива