Провадження № 2/554/1334/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого- судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальність «Аліма-Т» про звернення стягнення на предмет іпотеки; треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» у листопаді 2013 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №20 від 26.12.2007 року позичальника ОСОБА_2 у розмірі 3 802 286,09 доларів США та пені в розмірі 23 432 303,42 грн., яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 18 752 982,61 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 4 679 320,81 грн., суми непогашеного кредиту 2 382 796,72 доларів США, суми 1 419 489,37 доларів США простроченої заборгованості по процентах на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 року за реєстровим №5099, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 26.12.2007 року був укладений Кредитний договір №20 на суму 2 644 000 доларів США на строк з 26.12.2007 року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та іпотекодавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки №16/08-Б від 09.06.2008 року, відповідно до п.2.1.1 якого предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок літ.В-5, загальною площею 642,9 кв.м, житловою площею 2285,6 кв.м (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у АДРЕСА_2 . З дозволу банку квартири АДРЕСА_3 було виведено з іпотеки та відчужено власником. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний №7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек №19045058 від 09.06.2008 року. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний №7356237, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.200 року.

Позичальник взяті зобов`язання не виконує з грудня 2008 року, тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.07.2010 року на користь банку стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1 664 543,02 грн., 2 630 252,33 доларів США судові витрати у сумі 1700 грн. та 120 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження №31363558 ввід 22.02.2012 року відділом примусового виконання рішень державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_2 на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 доларів США. Постановою ВП №29965421 від 11.11.2011 року відділом примусового виконання рішень державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_3 на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 доларів США. Рішення суду боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконуються, примусові дії щодо виконання рішення суду позитивних наслідків не мають.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року, яке набрало чинності, договір іпотеки №16/9-Б, укладений 09.06.2008 року визнаний недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. 04.04.2012 року Апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року скасоване, в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсною відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек №36009183 від 14.05.2012 року. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012 року №36008860.

Як стало відомо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була відчужена квартира АДРЕСА_4 , власником якої стала ОСОБА_1 па підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 року за реєстровим №5099. Вимоги банку про повернення заборгованості по кредиту від 02.08.2012 року №2196 направлена ОСОБА_1 , що підтверджено квитанціями про відправку. Однак, вимога банку залишена без відповіді.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2013 року відкрито провадження по справі та призначено до попереднього судового розгляду.

Позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 у загальному розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945,13 грн. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16 956 872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6 844 072,35 грн., непогашеного кредиту в сумі 2 382 796,72 доларів США та простроченої заборгованості по процентах у сумі 1 282 005,27 доларів США по Кредитному договору №20 від 26.12.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 року за реєстровим №5099, з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальність «Аліма-Т».

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» задоволено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2017 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача надав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що дана справа стосується квартири АДРЕСА_5 . По іншим квартирам з аналогічних підстав у цьому будинку також були справи та приймаються судові рішення про відмову у позові ПАТ АБ «Укргазбанк». Вказав, що у разі передачі в іпотеку багатоквартирного житлового будинку в цілому, а не окремої квартири у ньому, таке житлове приміщення квартира, як і інші нежитлові та допоміжні приміщення, що знаходяться у ньому, не можна вважати відокремленими предметами іпотеки, на які може бути звернено стягнення як на самостійні об`єкти нерухомого майна.

Оскільки квартира у багатоквартирному житловому будинку не була самостійним предметом іпотеки, позивач не вправі реалізувати права іпотекодержателя шляхом примусового звернення стягнення на неї у встановленому законом порядку незалежно від інших квартир у багатоквартирному житловому будинку, бо таке житлове приміщення як окрема частина об`єкта нерухомого майна не було самостійним предметом іпотеки, а може бути визначено як частка багатоквартирного будинку, який є предметом іпотеки (т.3 а.с.133-136).

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою суду від 01.12.2022 року прийнято до провадження позовну заяву та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвалою суду від 07.03.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання неодноразово не з`являлася (28.12.2022 року, 07.02.2023 року, 07.03.2023 року, 21.04.2023 року, 05.05.2023 року), про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальність «Аліма-Т»у судове засідання неодноразово не з`являвся, відповідач про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 26.12.2007 року був укладений Кредитний договір №20 на суму 2 644 000 доларів США на строк з 26.123.2007 року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних (т.1 а.с.5-9).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договормо між Банком та іпотекодавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки№16/08-Б від 09.06.2008 року, відповідно до п.2.1.1 якого предметом потеки є нерухоме майно житловий будинок літ.В-5, загальною площею 642,9 кв.м, житловою площею 2285,6 квюм ( в житловому будинку розташовано 123 квратири), що знаходиться у АДРЕСА_2 (т.1 а.с.10-13).

Відомості про іпотеку були внесені до Державного реєстру іпотек, й накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Пунктом 3.1.6 зазначеного договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року вказаний договір іпотеки визнано недійсним й запис про іпотеку виключено з Державного реєстру іпотек.

Зазначене рішення суду було скасовано рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року й запис про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна відновлено.

Згідно матеріалів позову, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була відчужена квартира АДРЕСА_4 , власником якої стала ОСОБА_1 па підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 року за реєстровим №5099 (а.с.33).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року на користь банку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 664 543,02 грн. та 2 630 252, 33 доларів США.

Доказів на підтвердження виконання або невиконання судового рішення на час розгляду справи сторонами не надано.

Згідно зі статтею 379 Цивільного кодексу України, житлом визначається житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житло як об`єкт права власності повинен відповідати певним критеріям: 1) це має бути приміщення; 2) вказане приміщення має бути придатним для постійного проживання в ньому, відповідати встановленим санітарним, технічним, протипожежним нормам, які встановлюються спеціальним законодавством України.

ЦК України визначає, зокрема, такі об`єкти права власності, які можуть розглядатися як житло: житловий будинок (стаття 380 ЦК України), садиба (стаття 381 ЦК України) та квартира (стаття 382 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 382 ЦК України квартирою визнається ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Чинне законодавство, зокрема ЦК України, Закон України «Про іпотеку», не містить норм, які б визначали особливості іпотеки багатоквартирного житлового будинку чи квартир у ньому.

У разі передачі в іпотеку багатоквартирного житлового будинку в цілому, а не окремої квартири у ньому, таке житлове приміщення як квартира, як і інші нежитлові та допоміжні приміщення, що знаходяться у ньому, не можна вважати відокремленими предметами іпотеки, на які може бути звернуто стягнення, як на самостійні об`єкти нерухомого майна.

У відповідності до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки квартира у багатоквартирному житловому будинку не була самостійним предметом іпотеки, тому позивач не вправі реалізувати свої права іпотекодержателя шляхом примусового звернення стягнення на неї у встановленому законом порядку незалежно від інших квартир у багатоквартирному житловому будинку, бо таке житлове приміщення як окрема частина об`єкта нерухомого майна не було самостійним предметом іпотеки, а є лише частиною багатоквартирного будинку, який є предметом іпотеки.

За викладених обставин неможливо звернути стягнення на квартиру як на частину об`єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки) в разі визначення предметом іпотеки за договором іпотеки будинку у цілому, а не окремих квартир.

Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палата від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19), у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 643/10533/13-ц (провадження № 61?12911св18), у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 643/19763/13-ц (провадження № 61-4059св19), у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 643/9788/13-ц (провадження № 61?35784св18), у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 643/19240/13-ц (провадження № 61-12942св18), у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 643/4636/16-ц (провадження №61-5157св19) у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року (провадження № 61-627св19 справа № 643/113/14-ц).

За відсутності підтверджень введення в експлуатацію на момент передачі в іпотеку багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 ; співвідношення предмета іпотеки (будинку) з його частиною (квартирою) і вартості предмета іпотеки з вартістю спірної квартири; передбачення укладеним між сторонами договором, а також законодавством правових підстав, процедури та порядку звернення стягнення в примусовому порядку на квартиру шляхом її продажу від імені іпотекодержателя як складову частину предмета іпотеки багатоквартирного житлового будинку, спірне житлове приміщення не може мати ознаки самостійного об`єкту іпотеки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висноваку про те, що чинним законодавством не передбачено правових підстав, процедури та порядку звернення стягнення на квартиру як складову частину предмета іпотеки багатоквартирного житлового будинку. Спірне житлове приміщення не є окремим самостійним об`єктом іпотеки, у зв`язку із чим позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки до задоволення не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.382,526,610,611, 625, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку»,суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальність «Аліма-Т» про звернення стягнення на предмет іпотеки; треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В., - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», місцезнаходження: 61145 м.Харків, вул.Космічна,20, ;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальність «Аліма-Т», місцезнаходження: 73020, м.Херсон, вул..Гагарівна,14, ;

третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В., місцезнаходження: АДРЕСА_9 .

Суддя А.М.Чуванова