ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8916/23 Справа № 185/7830/23 Головуючий у першій інстанції: Головін В. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 рок ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що станом на 16 листопада 2006 року працював на посаді гірника очисного забою Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», правонаступником якого на сьогоднішній день являється Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля». Того ж дня, позивач, згідно покладених на нього трудових обов`язків, виконував кріплення рами в 874 розрізній печі. При цьому в момент виконання ним вказаних робіт, сталося обвалення породи, внаслідок чого, шматком породи, що обвалився, було травмовано спину позивача. В результаті нещасного випадку позивачу спричинено ушкодження здоров`я у вигляді: «розрив крижово-клубового з`єднання зліва, розрив лоного з`єднання, перелом остистого відростка L1». За результатами проведеного компетентною комісією розслідування визнано даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Даний факт підтверджується Актом №31 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», Актом Форми Н-5 «Про розслідування нещасного випадку, що стався 16.11.2006р. о 13 год. 30 хв.», та трудовою книжкою, виданою на ім`я позивача. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач, 24.05.2007, вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 50% та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, протезуванні, в забезпеченні тростиною, лікувальній фізичній терапії без тривалої ходи, що підтверджується довідкою МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я позивача. 21.05.2008 Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 45%, встановлено третю групу інвалідності - безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні в невропатолога, травматолога, що підтверджується довідкою МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. У зв`язку з вказаним нещасним випадком, починаючи з 43 річного віку, назавжди порушено звичний спосіб життя Позивача. Тривалий час позивач не міг пересуватись у просторі, проходив курси медичного лікування із скаргами на біль в травмованій області. Незважаючи, що з моменту травмування минув значний час, Позивача турбує порушення функції ходи, він відчуває біль при пересуванні у просторі, біль в попереково-крижовому, грудному відділах хребта з іррадіацією в ліву сідничну область. Внаслідок вказаних больових відчуттів як у денний так і у нічний час порушено сон Позивача, що позбавляє його можливості нормально відпочивати та призводить до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Вказане не може не завдавати Позивачу істотного дискомфорту та страждань, що негативно відображається на його повсякденному житті та на житті його родини. Тому, позивач просив стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 268400 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 100000,00 гривень з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в сумі 1073.60 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що станом на 16 листопада 2006 року працював на посаді гірника очисного забою Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», правонаступником якого на сьогоднішній день являється Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується копією трудової книжки виданої на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 27-38).

Того ж дня, ОСОБА_1 , згідно покладених на нього трудових обов`язків, виконував кріплення рами в 874 розрізній печі. При цьому в момент виконання ним вказаних робіт, сталося обвалення породи, внаслідок чого, шматком породи, що обвалився, було травмовано спину Позивача.

В результаті нещасного випадку позивачу спричинено ушкодження здоров`я у вигляді: «розрив крижово-клубового з`єднання зліва, розрив лоного з`єднання, перелом остистого відростка L1».

Згідно Акту №31 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» від 16. листопада 2006 року та Акту Форми Н-5 «Про розслідування нещасного випадку, що стався 16.11.2006р. о 13 год. 30 хв.», за результатами проведеного компетентною комісією розслідування визнано даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом.

Згідно п. 6 Акту №31 Форми Н-1 видом події, який призвів до настання нещасного випадку, являється обвалення (а.с. 15-18).

Окремою думкою від 21 листопада 2006 року по акту розслідування зазначеного нещасного випадку передбачено, що причиною нещасного випадку необхідно вважати гірничо-геологічні умови, які передбачити та попередити з використанням сучасних засобів, які застосовуються на шахті, неможливо. Також, в окремій думці, доданій до акту, зазначено, що у вказаному нещасному випадку особиста вина Позивача відсутня.

Окрім цього, вина Відповідача підтверджується протоколом засідання комісії з охорони праці від 23 лютого 2007 року, відповідно до якого, встановлено ступінь вини потерпілого в розмірі 2% (два відсотка), тим самим встановлюючи ступінь вини Відповідача, який становить - 98% (дев`яносто вісім відсотків).

Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Згідно довідки МСЕК серії МСЕ - ДНА - 01 №577002 від 24.05.2007 при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з датою переогляду 15.05.2008 (а.с. 9-10).

Згідно довідки МСЕК серії ДНА-02 №017853 від 24.05.2007 при первинному огляді позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності з датою переогляду 01.06.2008 (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-02 №024894 від 21.05.2008 при повторному огляді позивачу встановлено 45 % втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 11-12).

Згідно довідки МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №616834 від 21.05.2008 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково (а.с. 13-14).

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши встановивши, що позивач отримав виробничу травму, у зв`язку довідкою МСЕК серії ДНА-02 №024894 від 21.05.2008 при повторному огляді позивачу встановлено 45 % втрати професійної працездатності безстроково та довідкою МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №616834 від 21.05.2008 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, отриманою внаслідок нещасного випадку під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачем не доведено належними доказами факт заподіяння моральної шкоди, так як не надано відповідних медичних документів та не встановлено зміни у психічному стані, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він в повному обсязі виконував обов`язки, передбачені статтями 153, 158 КЗпП України щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.

Разом з тим, згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (первинна довідка МСЕК видавалася у 2007 році), підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю.

Тому визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року - змінити, вказавши в другому абзаці резолютивної частини: «без відрахування податків та інших обов`язкових платежів» замість фрази «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 20 листопада 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова