Ухвала

15 травня 2023 року

м. Київ

справа № 462/5568/13-ц

провадження № 61-5964ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Львівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О., від 13 березня

2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

особа, яка подавала апеляційну скаргу: Галицька окружна прокуратура м. Львова,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у 2013 році звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 06 березня 2023 року особа, яка не є учасником справи, Галицька окружна прокуратура м. Львова в інтересахдержави в особі Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, міністерства культури та інформаційної політики України, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у задоволенні заяви Галицької окружної прокуратури м. Львова про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року відмовлено та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

19 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку заступник керівника Львівської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Безпосередньо в касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

У касаційній скарзі заступник керівника Львівської обласної прокуратури, посилаючись на порушення апеляційним судом норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті апеляційного провадження, просить оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд при постановленні оскаржуваної ухвали від 13 березня 2023 року не врахував, що органи прокуратури та інші органи, в інтересах яких прокурор звернувся з апеляційною скаргою, участі у розглядуваній справі не приймали, про існування ухвали від 13 березня 2023 року прокуратурі стало відомо під час процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 23 вересня 2022 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом частини другої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали суду першої інстанції) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова

від 08 січня 2014 року подано прокурором у березні 2023 року.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України (в редакції на час подання апеляційної скарги), незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно із частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Встановивши, що апеляційна скарга подана після спливу більше ніж дев`яти років з дня постановлення оскарженого судового рішення, а наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, прокурором не доведено, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, апеляційний суд правильно врахував, що Львівська міська рада, в інтересах якої діє прокурор, вже оскаржувала ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року, подавши апеляційну скаргу у липні 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 липня 2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року.

При цьому застосування положень статті 358 ЦПК України не є підставою для висновку про неможливість захисту прав особи, яка не брала участі у справі.

Процесуальний закон встановлює запобіжники, аби судове рішення не було прийнято про права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, а судова практика утвердила підхід, за якого рішення суду у спорі сторін стосовно майна вирішує лише спір між ними і не зачіпає прав на це майно інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що на відміну від законодавства, яке діє erga omnes (щодо всіх, тобто з дією на невизначене кола суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі, як правило, діє inter partes (тобто з правовими наслідками тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, не може бути протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 та

від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року питання щодо передання у власність чи користування земельних ділянок, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Львова не вирішувались, як не вирішувались і питання, пов`язані зі здійсненням архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити заступнику керівника Львівської обласної прокуратури строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта