Номер провадження: 22-ц/813/252/23
Справа № 521/3883/14-ц
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», представника Землякова О.А.,

від відповідача ОСОБА_1 - не з`явились,

переглянувши справу №521/3883/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року у складі судді Сегеди О.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Дельта Банк», звернувшись 8 березня 2014 року (зареєстровано в суді 20 березня 2014 року) до суду з вищеназваним позовом, просив за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (після зміни прізвища Дану), стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість станом на 6 лютого 2014 року за кредитом в сумі 300380,93 грн., за відсотками в сумі 185401,64 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 485782,57 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн. (т.1 а.с.3-5).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.50).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2014 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (а.с.60-63).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.101-103).

9 липня 2019 року позивач ПТ «Дельта Банк» уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість за кредитним договором у валюті кредиту, а саме стягнути заборгованість станом на 6 лютого 2014 року за кредитом в сумі 37580,50 доларів США, за відсотками в сумі 23195,50 доларів США, а всього заборгованість в загальній сумі 60776,00 доларів США та судові витрати в сумі 3654,00 грн. (т.1 а.с.113).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши у відзиві про сплив строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові; про недоведеність розміру заборгованості належними та допустимими доказами; про неповідомлення банком про валютні ризики; про заборону Законом України «Про захист прав споживачів» укладати договори споживчого кредиту в іноземній валюті; про відсутність у АТ «УкрСиббанк» індивідуальної ліцензії для розрахунків для використання іноземної валюти при здійсненні платежів за кредитним договором; про власний фінансовий стан, у який потрапила у 2013 році, тощо (а.с.117-121).

Позивачем АТ «Дельта Банк» надано відповідь на відзив, де зазначено наступне. За змістом якої строк дії кредитного договору до 5 лютого 2029 року, з позовом банк звернувся до суду у 2014 році, тобто в межах строку позовної давності. Заборгованість по кредитному договору підтверджена заявою про видачу готівки №51 від 4 лютого 2008 року, що підтверджує отримання відповідачем грошових коштів, довідкою про заборгованість та розрахунком заборгованості із зазначенням періоду та сум нарахувань. Закон «Про захист прав споживачів» не містить норми, яка б забороняла надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Даний Закон підлягає застосуванню до правовідносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», який було прийнято після укладення кредитного договору з відповідачем. Про всі ризики укладення кредитного договору відповідач була повідомлена на момент укладення договору, додаток №2 до Договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» містить сукупну вартість кредиту. Щодо правомірності укладення кредитних договорів в іноземній валюті, то має місце стала судова практика, яка виходить з того, що для надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплаті процентів за таким договором не потрібна наявність індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежі у жодної зі сторін кредитного договору (т.1 а.с.126-128).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (т.1 а.с.149-150).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» за Кредитним договором №0 від 4 лютого 2008 року заборгованість станом на 6 лютого 2014 року за кредитом в сумі 37580,50 доларів США, за відсотками в сумі 23195,50 доларів США, а всього заборгованість в загальній сумі 60776,00 доларів США, стягнуто судові витрати в сумі 3654,00 грн. (а.с.157-162).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 травня 2020 року справу прийнято до провадження іншим складом суду у зв`язку зі зміною доповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 жовтня 2020 року залучено до участі в справі правонаступника АТ «Дельта Банк» ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.167-170).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. АТ «УкрСиббанк» не мало права надавати кредит в іноземній валюті для розрахунків кредитними коштами з резидентами України; банку було відомо, що кредитні кошти отримані на споживчі цілі. Операції щодо використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребують індивідуальної ліцензії, яка у ОСОБА_1 була відсутня. Видача АТ «УкрСиббанк» кредиту в іноземній валюті резиденту України, який не має індивідуальної ліцензії для розрахунків цією валютою з іншими резидентами України є порушенням банком своїх обов`язків агента валютного контролю, тобто порушенням пункту 2 статті 13 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», за що абзацом 4 частини 2 статті 16 цього ж Декрету передбачена відповідальність у вигляді позбавлення Генеральної ліцензії Національного банку України на право здійснення валютних операцій або штрафу. АТ «УкрСиббанк» при наданні кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору не виконав свій обов`язок щодо попередження споживача про те, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим договором несе споживач. Судом не застосовано позовну давність, кредитний договір укладено 4 лютого 2008 року, заборгованість взагалі не сплачувалась, тому зобов`язань по поверненню кредитних коштів не виникає у зв`язку з закінченням терміну позовної давності. Розрахунок заборгованості належними доказами не підтверджений.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (після зміни прізвища Дану) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 38000,00 доларів США, який підлягав поверненню зі сплатою процентів за користування в розмірі 12,4% річних шляхом внесення ануїтетних платежів у розмірі 425,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором; кредит надано на 252 місяці та підлягав поверненню у повному обсязі не пізніше 5 лютого 2029 року; кредит надано на споживчі цілі (т.1 а.с.6-16).

Додатком №2 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року є Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (т.1 а.с.17-25, 26).

Кредитні кошти за заявою про видачу готівки №51 від 4 лютого 2008 року видано ОСОБА_3 готівкою 4 лютого 2008 року в сумі 38000,00 доларів США, що еквівалентно 191900,00 грн. (т.1 а.с.33).

8 грудня 2011 року між акціонерним товариством «УкрСиббанк» та акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив АТ «УкрСиббанк» як кредитора (став новим кредитором) у зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшло (відступлено) право вимоги (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року (т.1 а.с.38-40).

ОСОБА_2 змінила прізвища на Дану у зв`язку з укладенням 11 жовтня 2009 року шлюбу (т.1 а.с.27-31).

Заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року станом на 6 лютого 2014 року склала: за тілом кредиту в сумі 37580,50 доларів США; за відсотками в сумі 23195,50 доларів США; комісія 0,0 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 60776,00 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку (100 доларів США - 799,30 грн.) рівно 485782,57 грн. (т.1 а.с.34).

Досудова вимога від 13 лютого 2014 року №31.4-08/1472/13 про погашення заборгованості станом на 6 лютого 2014 року в загальній сумі 60776,00 доларів США надіслана ОСОБА_1 13 лютого 2014 року (т.1 а.с.35, 36-37).

Позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором подано 8 березня 2014 року засобами поштового зв`язку; позовні вимоги пред`явлено в порядку положень пункту 5.5 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року та частини 2 статті 1050 ЦК України, відповідно до яких банк як кредитор реалізував право вимоги дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами.

ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів виконання умов кредитного договору, розрахунок заборгованості станом на 6 лютого 2014 року, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, не спростовано.

Строк позовної давності при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості станом на 6 лютого 2014 року дотримано, оскільки за умовами пункту 1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року позичальник зобов`язалась повернути банку кредит у повному обсязі у термін не пізніше 5 лютого 2029 року, позов до суду про стягнення кредитної заборгованості подано в порядку дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

Закон «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, не порушено, Додаток №2 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року містить «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», де зазначено сукупну вартість кредиту.

Крім того, у пункті 10.13 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 4 лютого 2008 року зазначено, що підписання даного Договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного Договору їй цілком зрозумілі та вона вважає їх справедливими по відношенню до себе, що перед підписанням даного Договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, пункт 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо надання споживчого кредиту в іноземній валюті, то законодавчої заборони на час укладення кредитного договору не було, Закон України «Про споживче кредитування» прийнято у 2016 році, тому його положення про заборону надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України на спірні правовідносини не поширюється.

Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом на час укладення кредитного договору не потребувало наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Дане підтверджено численними роз`ясненнями Національного банку України та судовою практикою.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Справа в провадженні суду першої інстанції з березня 2014 року, суду апеляційної інстанції з жовтня 2019 року, після заміни складу суду призначалась до розгляду на 10 жовтня 2020 року, 25 березня 2021 року, 1 квітня 2021 року, 22 квітня 2021 року, 28 жовтня 2021 року, 27 січня 2022 року, 3 лютого 2022 року, 3 березня 2022 року, 2 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; відповідач ОСОБА_1 1 лютого 2023 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра