У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2023 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря Бабич А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в у залі суду м. Житомира заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» в особі директора Кузьменка Олександра Валерійовича про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2023 директор ТОВ «Дебт Форс» - Кузьменко О.В. звернувся до суду із заявою, зі змісту якої просить замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису №842 вчиненого 31.01.2020 приватним нотаріусом Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

В обґрунтування заяви зазначено, що на примусовому виконанні приватного виконавця Волкової Євгенії Олегівни перебуває виконавче провадження серії ВП №61307495 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кредитної заборгованості, відкритого 17.02.2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса №842 від 31.01.2020.

15.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/0005/82//0132709.

30.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №30-05/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором №014/0005/82//0132709.

Заявник зазначив, що у результаті укладення вказаних вище договорів він має право вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.

В судове засідання представник заявника не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі, заявлені вимоги підтримав.

Представник ТОВ «Дебт Форс», будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи судовою повісткою, в судове засідання не з`явився.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа: приватний виконавець Волкова Є.О. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, документи додані до заяви, суд встановив наступне

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебуває виконавче провадження серії ВП №61307495 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кредитної заборгованості, відкритого 17.02.2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса №842 від 31.01.2020 (а.с. 4).

15.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/0005/82//0132709 (а.с. 9-12).

30.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №30-05/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором №014/0005/82//0132709 (а.с. 14-16).

Заявник, звертаючись до суду з даною заявою, у порядку ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», просить замінити стягувача у виконавчому провадженні №61307495 від 17.02.2020 на підставі виконавчого напису нотаріуса №842 від 31.01.2020 року з ТОВ «Вердикт Капітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Суд вирішуючи поставлене перед ним питання приходить до наступного.

У Постанові від 12.10.2022 у справі №183/4196/21 Велика Палата Верховного суду вказала, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, не повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заява, про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі, до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.3 442 ЦПК України).

Отже, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон №3425-XII ).

Згідно зі ст. 87 Закону №3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Статтею 90 Закону №3425-XII встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено примусове виконання рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебуває виконавче провадження серії ВП №61307495 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кредитної заборгованості, відкритого 17.02.2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса №842 від 31.01.2020.

15.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/0005/82//0132709.

30.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №30-05/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором №014/0005/82//0132709.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано ч.1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до ст. 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з ч.1,2,5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Представник заявника не скористався своїми процесуальними правами щодо витребування доказів, які він не може подати самостійно (виконавчий напис №842 від 31.01.2020 вчинений щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 )

Отже, суду не доведено, що виконавчий напис №842 від 31.01.2020 вчинений щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 саме за кредитним договором №014/0005/82//0132709.

Згідно реєстрів боржників (а.с. 13, 17) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0005/82//0132709 складає 21132,30 грн. тоді, як в постанові про відкриття виконавчого провадження №61307495 від 17.02.2020 стягується 22595,23 грн., що є підставою для відмови в задоволенні цієї конкретної заяви.

Проте, це не позбавляє представника заявника повторно звернутися до суду за наявності інших доказів

Керуючись ст.260,261, ч.1,2,5 ст. 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею проте, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 20.11.2023

Суддя В. М. Шкиря