Єдиний унікальний номер 725/9540/23
Номер провадження 2/725/1155/23
УХВАЛА

16.11.2023 року. Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління юстиції про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Саламандик А.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом, у якому просив припинити стягнення із його довірителя аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Першотравневого районного суду від 19.10.2022. Визнати виконавчий лист №725/3339/22 від 27.03.2023 про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. Зобов`язати державного виконавця Другого ВДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Волконську А.В. здійснити перерахунок аліментів та зняти наявну заборгованість, врахувавши наявні грошові перекази.

До матеріалів позову адвокатом Саламандиком А.І. було подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню №71770976, що перебуває на виконанні у державного виконавця Другого ВДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Волконської А.В. та відкритого на підставі виконавчого листа №725/3339/22 від 27.03.3023 до набрання рішенням по справі законної сили.

Заява обґрунтована тим, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду, у зв`язку із чим, за рахунок коштів та майна позивача може здійснюватися стягнення аліментів, які фактично він просить припинити стягувати.

Дослідивши частково матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку:

Так, ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Відповідно до положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення виконавчого провадження суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Крім того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, яке допускається протягом всього терміну розгляду справи, є обґрунтована наявність такої необхідності. Суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, під час вирішення клопотань про забезпечення позову суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно із вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, чиним законодавством не перебачено зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, а порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Також, суд звертає увагу на те, що аліменти, які стягуються із ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є їхньою власністю (ст.179 СК України) та повинні забезпечувати їхні потреби, у зв`язку із чим, у разі відмови у задоволенні позову, будуть порушені права дітей.

У відповідності ч.10 ст.150 УПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як було встановлено судом, позивач звертається до суду із позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Такі ж вимоги заявлені позивачем і в заяві про забезпечення позову, де просить суд зупинити виконання виконавчого листа №725/3339/22, яким з нього стягуються аліменти.

Більше того, позивачем не надано доказів про те, що з нього вже стягуються кошти в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, а також чи вчиняються державним виконавцем інші дії, які б порушували чи обмежували його права. Натомість, адвокатом Саламандиком А.І. зазначено у заяві, що державним виконавцем можуть проводитися виконавчі дії щодо стягнення заборгованості з боржника.

Отже, враховуючи наведені вище положення закону та судової практики, а також зважаючи на фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-152,353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич