Справа № 619/5275/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді -Губської Я.В.,

при секретарі - Мордухович К.Г.,

розглянувши в судовому засіданні, в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває вищезазначена цивільна справа.

Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. від 08.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи від 21.09.2021 року дана справа надійшла в провадження судді Губської Я.В. після звільнення судді ОСОБА_3 у відставку.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2021 закрито підготовче провадження у справі, відмовлено в задоволенні спільної заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2 , про затвердження мирової угоди, яка подана 06.04.2021 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами повторно 17.12.2021 року була подана до суду спільна заява про укладення мирової угоди.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань.

Відповідно до ст. ст.223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи питання щодо заяви сторін про затвердження мирової угоди, суд приходить до наступного.

Пунктом 2 ч.5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до вимог ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою даної статті передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки.

Отже, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди, зокрема, вимогам закону. Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана відповідно до її умов, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Як вбачається з матеріалів справи та умов мирової угоди, яка подана до суду 17.12.2021 року:

«- визнати за ОСОБА_1 в порядку розподілу майна подружжя право власності на: транспортний засіб Daewoo Lanos, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 20.06.2018р. VIN: НОМЕР_2 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 загальною вартістю 45 000 /сорок п`ять тисяч/ гривень 00 копійок.

- визнати за ОСОБА_2 в порядку розподілу майна подружжя право власності на: однокімнатну квартиру, загальною площею 37,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2020р. серія номер: 8343., загальною вартістю 400000 грн.

-земельну ділянку для житлової забудови кадастровий номер-:04:004:0079, загальною площею 1,9463 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка придбана на підставі договору купівлі- продажу від 22.11.2016р. серія/номер 1097, та зареєстрована відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 22.11.2016р. загальною вартістю 1 600 000 /один мільйон шістсот тисяч/ гривень 00 копійок;

-земельну ділянку для житлової забудови кадастровий номер:04:004:0080, загальною площею 1,9463 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка придбана на підставі договору купівлі- продажу від 22.11.2016р. серія/номер 1099, та зареєстрована відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 22.11.2016р загальною вартістю 1 600 000 /один мільйон шістсот тисяч/ гривень 00 копійок;

-транспортний засіб Citroen сірого кольору, державний номер НОМЕР_4 , зареєстрований 18.05.2017р. VIN: НОМЕР_5 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 загальною вартістю 110 000 /сто десять тисяч/ гривень 00 копійок;

-транспортний засіб Subaru Forester, чорного кольору, державний номер НОМЕР_7 , зареєстрований 18.12.2018р. YIN: НОМЕР_8 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 загальною вартістю 120 000 /сто двадцять тисяч/ гривень 00 копійок.

Сторонами погоджено зменшення суми компенсації частки вартості майна, у свою чергу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та зобов`язується сплатити на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 3 000 000 /три мільйони/ гривень 00 копійок у строк до 01 січня 2025 року.

У разі невиконання ОСОБА_2 затвердженої судом мирової угоди в частині сплати нею суми грошової компенсації у розмірі 3 000 000 /три мільйона/ гривень 00 копійок у строк до 01 січня 2025 року, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання.

Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.

Після підписання цієї угоди майнові претензії сторін, щодо вищезазначеного майна вважаються врегульованими. Також сторони не мають претензій щодо фінансової частки та/чи іншого майна (рухомого/нерухомого), яке було набуте під час їх зареєстрованого шлюбу.

В разу добровільного невиконання сторонами умов даної мирової угоди, кожна із сторін залишає за собою право на звернення з позовом до суду про спонукання іншої сторони до виконання мирової угоди.»

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 17.12.2021 року, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та є не виконуваними та приходжу до висновку, що заява про затвердження даної мирової угоди не підлягає задоволенню.

Так, умови мирової угоди, яка укладена між сторонами, стосуються поділу майна подружжя з великим відступленням від ідеальних часток та виплати відповідачкою розміру компенсації у набагато великому розміру у встановлений строк, у разі її затвердження судом, що є недопустимим та суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

При вирішенні даного питання, судом також враховано, що не представлені документи на підтвердження того, що відповідачка в змозі виплатити компенсацію у 3 000 000 грн. у невеликий термін, що також судом вважається таким, що не є реально виконуваним у термін, вказаний у заяві, та сприяє поданню іншого нового позову, без реального вирішення питання поділу майна подружжя.

Крім того, суд зазначає, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, мирову угоду не підтвердили, а тому у зв`язку з їх неявкою неможливо роз`яснити наслідки укладання мирової угоди та впевнитися, що вони наполягають на її затвердженні на теперішній час.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Всі ці обставини позбавляють суд затвердити дану угоду між сторонами на підставі ст. 207 ЦПК України та є підставою для відмови та продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 207, 260-261, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні спільної заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2 , про затвердження мирової угоди, яка подана 06.04.2021 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Судове засідання по справі відкласти на 18 липня 2023 року 10-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає,заперечення на нею можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя - Я.В.Губська