Справа № 646/1972/23
№ провадження 2/646/1233/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

за участі секретарів судового засідання Федоровської Д.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить:

-визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, що розповсюджена відповідачем у своїй публікації 04 травня 2023 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook»: про те, що позивач юридично підтримує осіб, зазначених у статті, а також у дописі до статті про те, що позивач співчував або співпрацював або просто допомагав підозрюваному відмазуватися від відповідальності на протязі довготривалого часу після деокупації по доброті душевної, просто як родич;

-зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію шляхом викладення відповідачем на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступного тексту спростування: «04.05.2023р. мною, ОСОБА_4 , у своїй публікації викладено недостовірну та неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 , за що приношу свої вибачення».

Позов обґрунтовано тим, що 04.05.2023р. відповідач поширив на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» недостовірну інформацію, образивши позивача та звинувативши у наданні юридичної підтримки особам, які начебто співпрацювали з окупаційними військами. Ця інформація була прочитана, у тому числі, друзями позивача, його знайомими та роботодавцями. Проте ця інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Позивач ніколи не надавав будь-якої допомоги особам, що співпрацювали з окупаційними військами РФ. Спірна інформація не є оціночним судженням та має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі. Отже, ці відомості порушують немайнові права позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації. Відповідач, поширивши недостовірну інформацію відносно позивача, створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих. Таким чином відповідач завдав шкоди вищевказаним немайновим інтересам позивача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які понесені позивачем та які складаються з суми судового збору за подання позову та суми у розмірі 5000 грн. за надання професійної (правничої) допомоги.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що не погоджується з позовом з наступних причин. Щодо змісту публікації, яка розміщена на сторінці в соціальній мережі «Facebook», на яку посилається позивач, то її головна тема пов`язана з затриманням мешканця с.Семенівка підприємця ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України. У цій публікації відповідач описує діяльність вказаної особи, а не позивача, та користується цитатами. Так, частина тексту, що виокремлена лапками, не є власними висловлюваннями відповідача, а є цитуванням місцевих жителів, які описують діяльність ОСОБА_5 . Саме місцеві жителі, яких цитує відповідач, згадують про нібито позивача наступним чином: «Юридично їх підтримує сестра ОСОБА_6 , в дівочості Кабанець, та їх родич ОСОБА_1 «дракончик» по місцевому». Отже, публікація відповідача є текстовим репортажем, в якому можуть бути присутні різні художні або літературні форми, у тому числі, слова та висловлювання інших людей, зокрема, оформлені у вигляді цитат, як це було у даному випадку. Це стосується і коментарів до публікації. Відповідач є відомим місцевим активістом, який займається антикорупційною діяльністю у м.Куп`янськ. Його особиста сторінка у соціальній мережі «Facebook» є важливою для громадянського суспільства, особливо на місцевому рівні, оскільки є одним з основних способів висвітлення місцевих подій. Діяльність відповідача зі збору, обробки та поширення інформації про важливі новини регіону охоплюється терміном «журналіст» у розумінні Рекомендації NR (96) 4 Комітету Міністрів Ради Європи «Про захист журналістів в умовах конфлікту і тиску» від 03.05.1996р. У своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначає, що необхідно розрізняти, коли висловлювання належали журналісту і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у поширенні висловлювань інших осіб суттєво заважає пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатися, якщо для іншого немає винятково вагомих причин. Законодавство надає журналістам імунітет від цивільної відповідальності за дослівне відтворення матеріалу. У даному випадку слід також враховувати, що позивач є політиком, оскільки проводить політичну діяльність, впливає на політику та прагне певної громадської посади. Так, у 2020 році позивач балотувався до Харківської міської ради від політичної партії «Батьківщина». У базі даних політиків та партій, яка ведеться рухом «Чесно» наявна інформація про позивача. Крім того, позивач входить до списку уповноважених осіб у одномандатних виборчих округах на позачергових виборах народних депутатів України 21.07.2019р. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичної діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Положення ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майже на надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Позивач, який сприйняв спірну інформацію на свою адресу, не надає доказів свого відношення до ОСОБА_5 та с.Семенівка, про яких зазначено у публікації.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та доводи, якими він обґрунтований.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та підтримав доводи, викладені ним у відзиві.

Вислухавши сторони, дослідивши надані ним докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

04.05.2023р. відповідач розмістив на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» публікацію з наступним текстом:

«Є час написати. Хочу звернути увагу спільноти саме на цю особу та події навколо неї.

Днями, нарешті, був затриманий та взятий під варту ще один, один з найвпливовіших, тих хто активно співпрацював з рашистами під час окупації Куп`янського району. Майже через вісім місяців після деокупаціі. ОСОБА_7 мешканець села ОСОБА_8 . Уявити собі не можливо, що ця людина вісім місяців спокійно йуснувала, вбирала урожай, погрожувала односельцам, з наративами того, що в нього «великі покровителі» і йому нічого не буде за «його подвиги» при рашистах. Але, помилка. Бути громадянином України - це означає любити Україну, поважати її традиції, бути патріотом своєї Батьківщини. А кара, чи законна чи народна, наздогоне в будь-якому випадку, хто б з ким не домовлявся.

Дуже стисло про діяльність цієї особи під час окупації, майже дослівно, з уст місцевих жителів:

«З самого початку приходу рашистів проводили по селу колони з технікою: від ОСОБА_9 до ОСОБА_10 . Нацепивши на свої автівки Z знаки на лобове скло. Ходили в російській формі обидва Кабанця і з автоматом їхнім. По хатах ходив ОСОБА_11 залякував людей, казав, що раша на завжди і треба прийняти це, як факт. Видавав оркам відомості про всіх жителів села, хто чим дихає, хто де служив коли ті робили похатній обхід. Коли продавав своє зерно, тоді ж до нього на базу звозили зерно забране у інших фермерів і одноосібників. До їхньої клятої спільноти входили не тільки ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_13 , а ще й ОСОБА_14 -вивозив своїм вантажним автомобілем Reno зерно та соняшник, ОСОБА_15 - їздив по селу на мотоциклі з російським аквафрешем і голосив, що прийшли НАШІ! А у нього на фермі ховались рашиські військові при наступі наших хлопців! Він це знав, але приховав цей факт. ОСОБА_11 своїм дітям і дружині ОСОБА_16 купив квартиру у белгороді, доречі, ця сама ОСОБА_17 виганяла біженців з ОСОБА_10 , душила стару людину, за те що їм нема куди було йти в ніч, бо їх будинки розбомбили скоти з раші. Але після нападу, прийшлося піти вночі, бо дуже злякались її. Та що там за чужих людей, вона свою рідну сестру так загнобила, за те що її чоловік на війні за Україну, що тій прийшлось визивать батька, щоб її вивіз, бо теж погрожувала придушити сонну.

На полях ці скоти працювали з дозволу військових з раші. Поки вони обробляли землі, не було ніяких обстрілів , а тільки приїздили на базу, зразу починалась канонада. Всіх селян, які були пов`язані з обробкою землі, рашисти заставляли платити дань, а їм просто дозволялось усе за їхню прихильність до кремля. ОСОБА_13 співпрацював під час окупації з куп`янською, так званою, адміністрацією- ГСМ, добрива, та посівний брали через цих гадюк. Співпрацювали з ОСОБА_18 . Юридично їх підтримує сестра ОСОБА_6 , в дівочості ОСОБА_19 , та їх родич ОСОБА_1 ''дракончик'' по місцевому. Та ще один з сусіднього села - ОСОБА_20 : не залишив посаду старости після окупації, співпрацював з цими скотами, у нього у дворі була база з допиту людей, яких він і здавав рашистам ( ОСОБА_21 , батьки ОСОБА_21 , та просто прихильники до України). Здав усих мисливців, та водив по домівках, для того щоб забрати зброю. Усіх, хто на його думку, робив правопорушення (дрова збирав, з ним не ОСОБА_22 ), принижував і вигукував: « ОСОБА_23 росийськой федерации я запрещаю тебе это делать». ОСОБА_24 односельців розстрілами! Був всемогутнім ''королем''!!! Роздавав рашенську гуманітарку, керував кому дати, комі ні...», і ще дуже дуже багато розказаного.

Як для Куп`янска, то дуже схоже на діяльність таких осіб, як ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 тощо.

Велике дякую усім причетним, зокрема керівництву та фахівцям Куп`янськоі окружної прокуратури, які довели цю справу до підозри, співробітникам Харківської Прокуратури та СБУ. Сподіваюсь, що слідство дойде і до тих, хто покривав ОСОБА_29 та ставив та ставе досі!!! палки в колеса слідству.

Нагадую, до відповідальності будуть притягнуті усі «любителі руцького миру» як у Куп`янському районі так в Україні. Потрібен тільки час.

Подія: https://www.facebook.com/75905/posts/41509/

P.S. Ремарка для Старікова - особисте для вас питання в першому коментарі, не вподобляйтеся ОСОБА_30 , ОСОБА_31 і іншим з ними, які оточили себе сворою колаборантів.

Харківська обласна прокуратура

Служба безпеки України

Рада національної безпеки і оборони України

Офіс Президента України».

Серед коментарів до вищевказаної публікації містяться, у тому числі, наступні коментарі:

-коментар від позивача:

«

ОСОБА_32 , в частині, що стосується мене, вважаю не доцільно обговорювати безпідставні звинувачення та образи в мою сторону у Веб-форумі.

Пропоную (наполягаю) зустрітися в Суді для з`ясування всіх обставин у правовій площині, перевірки фактів та документів на які Ви опирались у своїй публікації, стосовно мене, як автор.

У разі Вашої відмови, інформація яку Ви виклали у своїй публікації, як автор, є безпідставною, необгрунтованою, така що не відповідає дійсності та не потребує уваги.»;

-відповідь на вищезазначений коментар від автора публікації (відповідача):

« ОСОБА_33 питань немає, але спочатку вам треба визначитись хто ви є в цієї історії, «дракончик» або « ОСОБА_34 » або « ОСОБА_35 » або просто родич, це по-перше, по-друге, щодо основної проблеми, ви співчували або співпрацювали або просто допомогали підозрюваному відмазуватись від відповідальності на протязі довготривалого часу після деокупаціі, по доброті душевної, просто як родич. Вот і все, дуже просто. Ви напевно просто забули, що все таємне рано чи пізно становиться відомим, наполегливий ви наш.».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста» журналіст це творчий працівник суб`єкта у сфері медіа, який професійно збирає, одержує, створює, редагує, поширює і забезпечує підготовку інформації для медіа. Статус журналіста підтверджується документом, виданим суб`єктом у сфері медіа, професійною чи творчою спілкою журналістів. Документ, що підтверджує статус журналіста, має містити найменування та вид медіа, його ідентифікатор у Реєстрі суб`єктів у сфері медіа або найменування професійної чи творчої спілки, фото, прізвище, ім`я та по батькові журналіста, номер документа, дату видачі і строк його дії, підпис особи, яка видала документ.

Проте, суду не надано доказів наявності у відповідача статусу журналіста відповідно до вищевказаних положень закону.

Таким чином, спірна інформація, що міститься у публікації відповідача на його сторінці у соціальній мережі «Facebook», не була отримана ним в результаті професійної діяльності як журналіста.

Що стосується посилань сторони відповідача на Рекомендацію №R(96)4 Комітету міністрів Ради Європи "Про захист журналістів за умов конфліктів і тиску", яка ухвалена Комітетом міністрів на 98-й сесії від 3 травня 1996р., в обґрунтування доводів про статус відповідача як журналіста, то вони є помилковими.

Так, у цій Рекомендації Комітет міністрів Ради Європи зазначив, що для досягнення мети цієї Рекомендації термін "журналіст" слід розуміти як такий, що охоплює всіх представників ЗМІ, тобто всіх тих, хто займається збиранням, обробкою й поширенням новин та інформації, в т. ч. операторів і фотографів, а також допоміжний персонал - водіїв і перекладачів.

Тобто, для того, щоб у розумінні Рекомендації особа мала статус журналіста, вона повинна бути представником ЗМІ.

У пункті 30 частини першої статті Закону України «Про медіа» надано наступне визначення медіа (засобу масової інформації): це засіб поширення масової інформації у будь-якій формі, який періодично чи регулярно виходить у світ під редакційним контролем та постійною назвою як індивідуалізуючою ознакою.

В свою чергу редакційний контроль (редакційна відповідальність) - це вирішальний вплив суб`єкта у сфері аудіовізуальних медіа, суб`єкта у сфері друкованих медіа та/або суб`єкта у сфері онлайн-медіа на створення або добір, організацію та поширення програм або іншої масової інформації відповідним суб`єктом.

Отже, з огляду на ці визначення акаунт (сторінка) відповідача у соціальній мережі «Facebook» не є засобом масової інформації, а відповідач не є журналістом.

Акаунт відповідача особи у соціальній мережі це засіб масової комунікації, а публікації відповідача є відображенням його громадської діяльності, а не професійною діяльністю журналіста.

Отже, доводи сторони відповідача про імунітет відповідача як журналіста у цьому цивільно-правовому спорі є безпідставними.

У даному випадку у публікації відповідача зі спірною інформацією містяться твердження про певні про факти, у тому числі, ті, які стосується відповідача.

Що стосується доводів сторони відповідача про те, що позивач безпідставно сприйняв спірну інформацію на свій рахунок, то вони є хибними. Так, суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що у публікації відповідача міститься інформація про іншу особу, ніж позивач. В той же час прізвище, ім`я та по-батькові позивача повністю збігаються з відомостями у спірній інформації. Крім того, у судовому засіданні позивач пояснив, що має родинні зв`язки з підприємцем, про якого йдеться у публікації відповідача.

У даному випадку спірна інформація не є оціночним судженням, оскільки у публікації відповідача зазначаються саме фактичні обставини, які можна перевірити: щодо юридичної підтримки особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке пов`язане зі співпрацею з окупаційними військами на тимчасово окупованій території України, а також щодо допомоги цій особи в уникненні відповідальності.

Таким чином, спірна інформація є твердженням про факти відносно позивача.

В той же час, суду не надано доказів на підтвердження достовірності цих фактів.

Поширенням відповідачем недостовірної інформації про позивача його немайнові права (а саме, право на повагу до честі і гідності та недоторканість ділової репутації) було порушено, оскільки ця інформація є негативною. Наслідком поширення такої інформації про позивача є негативна соціальна оцінка особи позивача суспільством та створення умов для навішування негативних ярликів на особу позивача.

При цьому така негативна соціальна оцінка може мати особливо несприятливі соціальні наслідки для позивача, враховуючи вкрай напружену соціально-політичну ситуацію в країні внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та тимчасову окупацію частини території України.

Оскільки спірна інформація є недостовірною, у даному випадку не має значення наявність чи відсутність у позивача статусу публічної особи, оскільки закон не містить виключення з правила про спростування недостовірної інформації в залежності від статусу особи, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації.

При цьому спірна інформація не є критикою, тому що містить твердження про конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов.

Так, у постанові від 21.11.2019р. у справі №927/ 791/18 Верховний Суд зазначив, що за приписами статті 200 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про інформацію" інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Стаття 297 ЦК України гарантує, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Положеннями ст.299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч.4 ст.277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.7 ст.277 ЦК України).

Таким чином, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що відповідач у своїй публікації 04.05.2023р. на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» та у коментарі під цією публікацією поширив недостовірну інформацію про позивача, яка порушує право позивача повагу до честі і гідності та недоторканість ділової репутації, спірна інформація підлягає спростуванню відповідачем у той же спосіб, у який була поширена.

В той же час законом не передбачено такого способу захисту немайнових прав фізичної особи, які порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до умов угоди №07 на представництво інтересів у цивільній справі, яка укладена 10.05.2023р. між позивачем та адвокатом Григоришиним В.І., позивачем здійснено оплату за надання професійної (правничої) допомоги у цій справі у сумі 5000 грн., яка є розумною, співмірною та справедливою з урахуванням категорії справи та її складності, часу, який витрачено адвокатом на надання послуг та обсягом наданих ним послуг, а також значенням справи для позивача, у тому числі, впливом вирішення справи на його репутацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2-5, 11-13, 133, 137, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати недостовірною та такою, що порушує право ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість його ділової репутації, розповсюджену ОСОБА_4 у своїй публікації 04 травня 2023 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступну інформацію: «Юридично їх підтримує… їх родич ОСОБА_1 «дракончик» по місцевому».

Визнати недостовірною та такою, що порушує право ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість його ділової репутації, розповсюджену ОСОБА_4 у коментарі до своїй публікації 04 травня 2023 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступну інформацію: «Ви співчували або співпрацювали або просто допомагали підозрюваному відмазуватися від відповідальності на протязі довготривалого часу після деокупації по доброті душевної, просто як родич».

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену ним вищевказану недостовірну інформацію шляхом публікації на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», на якій ця інформація була поширена, резолютивної частини цього рішення суду, а також наступного тексту: «Поширена мною, ОСОБА_4 , інформація у моїй публікації ІНФОРМАЦІЯ_1 на моїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», а також у моєму коментарі до цієї публікації стосовно ОСОБА_1 , є недостовірною».

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І.С. Блага