РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/309/23

2-о/609/33/2023

15 травня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Грицаюк Р.Ф.

свідків ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за заявою: ОСОБА_1

заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області

вимоги заявника: про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 27 квітня 2023 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

2. Обґрунтовуючи свою заяву заявник вказує на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мирове Шумського (Кременецького) району Тернопільської області. Однак, після проголошення Незалежності України, тобто після 24 серпня 1991 року, він не обміняв паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України. На його звернення до СОД Кременецького відділу УДМС у Тернопільській області з метою отримання паспорта громадянина України, у видачі паспорта заявнику було відмовлено, оскільки за результатами перевірки не встановлено належність до громадянства України у зв`язку із розбіжністю у даті його народження.

Вказує, що встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Враховуючи наведене просив задовольнити заяву.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі та просили встановити факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення поданої заяви, а також вважає, що надані заявником письмові докази, можуть бути підтвердженням факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 , народився та постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме в с. Мирове Кременецького району Тернопільської області. Вказали, що знають заявника з дитинства, а також їм відомо, що останній за межі країни не їздив.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання на 15 травня 2023 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

4. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 квітня 1982 року, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мирове Шумського району Тернопільської області та в графі батьки вказано батько ОСОБА_5 , українець, мати ОСОБА_6 , українка.

5. Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_2 виданого Шумським районним військовим комісаріатом Тернопільської області 24 квітня 1983 року, вбачається, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мирове Шумського району Тернопільської області, за національністю українець.

6. 07 серпня 2002 року Пенсійним фондом України заявнику ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мирове Шумського району Тернопільської області, видано свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

7. Відповідно до копії Витягу з реєстру територіальної громади від 24 березня 2023 року на підставі відомостей, отриманих від Шумської територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 листопада 1986 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

8. Актом обстеження складеного 28 лютого 2023 року комісією в складі адміністратора відділу ЦНАП Шумської міської ради Никитюка І.М., сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_1 з дня свого народження по теперішній час постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

9. Рішенням головного спеціаліста СОД Кременецького відділу УДМС в Тернопільській області від 05 січня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено належність до громадянства України.

ІV. Оцінка Суду.

10. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

11. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

12. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

13. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

14. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

15. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

16. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

17. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

18. Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

19. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

20. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

21. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

22. Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

23. Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

24. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20), від 19 травня 2021 року у справі №496/818/19 (провадження №61-8190 св 20).

25. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

26. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився та весь час проживав на території України.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України та в інший спосіб встановити даний факт заявник не має можливості.

Викладені заявником у заяві про встановлення факту обставини знайшли своє підтвердження допитаними у судовому засіданні свідками.

27. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

28. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

29. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

30. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

31. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні встановлено факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

32. Заявником при подачі позову було сплачено 536 грн. 80 коп. судового збору.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З цих підстав,

Керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 272, 273, 293, 315-319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року задовольнити.

2. Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 15 травня 2023 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, місце знаходження: 46001, бульвар Шевченка, 10, м. Тернопіль Тернопільської області, .

Суддя: М. В. Харлан