Ухвала

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 754/10132/21

провадження № 61-15635ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця, які полягали у вчиненні виконавчих дій після закінчення виконавчого провадження, та зобов`язати приватного виконавця проводити виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Деснянський районний суд м. Києва ухвалою від 12 червня 2023 року скаргу задовольнив частково. Визнав неправомірними дії приватного виконавця Бережного Я. В. у виконавчому провадженні №71427782, що полягають у вчиненні виконавчих дій після закінчення виконавчого провадження. Стягнув з приватного виконавця Бережного Я. В. на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Постановою від 26 вересня 2023 року Київський апеляційний суд скасував ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовив.

02 листопада 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року.

Відповідно до вимог частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про розірвання шлюбу.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлений у розмірі 2 684,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 21 858,33 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Аналогічними міркуваннями керувався Верховний Суд, постановляючи ухвалу від 04 жовтня 2023 року у справі № 569/24427/21 (провадження № 61-5048св23).

Як на підставу перегляду судового рішення, ухвалене у малозначній справі, в касаційному порядку заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а також має виняткове значення для заявника.

Проте, такі доводи заявника не заслуговують на увагу, оскільки лише посилання на відповідні положення у процесуальному законодавстві не обґрунтовують належним чином потребу в касаційному перегляду судового рішення. Заявник не наводить мотивування того, в чому полягає фундаментальність питання, яке містить касаційна скарга, а також не доводить, в чому полягає винятковість справи для нього.

За таких обставин заявник не довів потребу у касаційному перегляді судових рішень, ухвалених у малозначній справі.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко