Справа № 344/164/23
Провадження № 2/344/1164/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті бабусі Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 12.08.2011 розпочата спадкова справа.До спадкового майна входить лише 1/3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом Першої Івано- Франківської державної нотаріальної контори С. Дмитрук відмовлено у видачі свідоцтва на 1/3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що у свідоцтві не визначено частки, яка б належала ОСОБА_2 як голові колгоспного двору. Таким чином, позивач не може у встановленому законом порядку набути право власності на належне покійній майно. Так, за адресою АДРЕСА_1 проживали дві сім`ї, що спричинило ресстрацію права власності на об`єкт у порядку спільної часткової власності. Відповідно до згадуваного вище свідоцтва про право власності, ОСОБА_2 була головою колгоспного двору, який складається з 1/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до даних книг погосподарського обліку за 1986-1990 роки, вівся облік господарства за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_2 , яка зазначена як голова сім`ї та голова двору. В особистій власності господарства перебував житловий будинок (частка 1/3) 1926 року побудови, а також 1/3 сараю. Інших членів сім`ї - не було. За даними книг погосподарського обліку за 1991-1995 роки, за 1996-2000 роки з аналогічними відомостями. До складу сім?ї входила лише ОСОБА_2 . У той же час, відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.12.1987 року, за покійним батьком позивача ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 2/3 частини житлового будинку з приналежними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 був власником будинку по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності у розмірі 2/3, а ОСОБА_5 - була власницею 1/3 частки з приміткою - колгоспний двір. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був батьком позивача. Спадкоємцем після смерті батька є син ОСОБА_1 . Відповідно до Довідки від 20.10.2022 р. №13/119-14-29, домоволодіння по АДРЕСА_1 мало два окремі входи та умовно поділялось на 8/1 та 8/2. Таким чином, склалась ситуація, в якій один об`єкт нерухомого майна мав два різні юридичні статуси (1/3 частина - колгоспний двір, 2/3 - житловий будинок), і попри відсутність різних адрес, фактично використовувався та обліковувався у погосподарських книгах як два різні об`єкти. ОСОБА_2 була головою колгоспного двору, членом якого була лише вона одна. Станом на момент оформлення права власності на 1/3 спірного будинку, станом на 15.04.1991 р., станом на момент смерті батька позивача, і станом на момент смерті ОСОБА_2 проживала сама, відповідно її частка у колгоспному дворі складала 100%. Таким чином, просив визнати за ним право власності на 1/3 будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_2 .

Представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

Представник відповідача Івано-Франківської міської ради подала заяву про розгялд справи без її участі.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено запис № 3 (а.с.6).

Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів №382 від 09.12.1987 року, вирішено оформити право власності на 583 домоволодіння громадян с.Микитинці та видати свідоцтва про право власності згідно цього рішення, зокрема ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 в розмірі 2/3 частки та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 частки кол.двір (а.с.8-10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано 11.12.1987 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в 1/3 частки належить колгоспному двору, голова якого є ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано 11.12.1987 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в 2/3 частки належить ОСОБА_3 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.21).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено запис № 10 (а.с.22).

Згідно довідки №13/119-14/29 від 20.10.2022 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до моменту смерті був зареєстрований у АДРЕСА_1 . На день смерті покійного за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дружина та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - син. На момент смерті ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_3 проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яка являлася йому матір`ю (а.с.25).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що зроблено відповідний актовий запис № 694 (а.с.23).

Позивачем надано копію книги погосподарського обліку за 1986-1990 роки, де вівся облік господарства за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_2 , яка зазначена як голова сім`ї та голова двору. В даній книзі зазначено, що в особистій власності господарства перебував житловий будинок (частка 1/3) 1926 року побудови, а також 1/3 сараю. Інших членів сім`ї - не було. За даними книг погосподарського обліку за 1991-1995 роки, за 1996-2000 роки з аналогічними відомостями. До складу сім`ї входила лише ОСОБА_2 . Також надано копію технічного паспорта на вказаний будинок (а.с.13-15).

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно дост. 1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

На підставі ч.1ст. 1266 ЦК Українивнуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.5ст. 1266 ЦК України, якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які зазначені в Постанові ВСУ від 7 червня 2017 у справі № 6-161цс17, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до довідки виданої Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою від 29.11.2022 року за №1653/02-14, спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 , є її внук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який подав заяву у встановленому законом порядку (а.с.33).

Позивач звернувся до нотаріальної контори із питанням про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом за правом пред`явлення на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак отримав відмову, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 не визначено частки співласників у праві спільної власності (а.с.12).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права.

Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку, що факти, викладені позивачем у позовній заяві є достовірними, не викликають сумніву та дають підстави стверджувати, що той набув право на 1/3 спірного будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами як на спадкове майно за правом представлення після смерті баби ОСОБА_2 .

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на 1/3 будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 28.03.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.