Справа № 629/2420/22
Номер провадження 2/629/105/23
20.04.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Торенко Ю.П., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, та повідомила що позивач відмовляється від вимоги про стягнення пені з відповідача та просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5580 доларів США, 3% річних 158,74 доларів США, витрати на правничу допомогу в сумі 3656 грн. та сплату судового збору в сумі 5843,38 грн.. На задоволені позовних вимог наполягала.
Відповідач у судовому засіданні уточнені позивні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 29 серпня 2020 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти у валюті в сумі 5580 доларів США та зобов`язався повернути грошові кошти за графіком до 29 серпня 2021, що підтверджується оригіналом розписки. (а.с.50-51)
Згідно копії претензії від 15 листопада 2022 року, вбачається, що позивач звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти (а.с.11,12).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Такі правові висновки про застосування ст.1046,1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких правових висновків Верховний Суд не встановив.
Також суд враховує правові позиції викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа № 464/3790/16-ц провадження № 14-465цс18).
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше на встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строку та в порядку, що встановлені договором.
Зі змісту розписки від 29.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_3 кошти у валюті в сумі 5580 доларів США та зобов`язався їх повернути за узгодженим графіком до 29.08.2021.
Відповідач не заперечував факт складання такої розписки.
Таким чином, враховуючи, що сторонами була дотримана письмова форма договору позики, тому розписка внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику, а отже факт укладення договору позики та передачі коштів доведений позивачем.
Разом з тим матеріали справи не містять відомостей про повернення суми боргу за розпискою від 29.08.2020.
В розписці відповідач зазначив, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що позивач 16.11.2022 направляв претензії за місцем реєстрації відповідача, в яких просив сплатити суму боргу. Однак доказів про отримання відповідачем вказаних претензій до суду надано не було. У зв`язку з чим пред`явленням вимоги щодо повернення грошових коштів, отриманих відповідачем згідно розписки від 29 серпня 2020 року, є звернення позивача до суду із цим позовом.
Наслідки порушення договору позичальником визначені ст.1050 ЦК України, відповідно до ч.1 якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі вище викладеного, встановлюючи справжню правову природу укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, цей договір позики відповідач не оспорював, вимоги про визнання його недійсним не заявляв, беручи до уваги, що позивачем до суду був наданий оригінал боргової розписки, що доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань, та визнання відповідачем уточнених позовних вимог, у зв`язку з чим суд вважає уточнені позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 5580доларів США, трьох процентів річних в розмірі 158,78 доларів США, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Між позивачем та адвокатом Шароградською Л.В. 27 квітня 2021 укладено договір про надання правової допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано, копію ордеру серії АВ №1055745 від 12 грудня 2022 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 20.12.2022, квитанціями від 10.11.2022 на суму 2000 грн. та від 31.01.2023 року на суму 1674 грн.
Дослідивши додані документи, суд вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 3674 грн., відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), тому їх розмір є обґрунтованим у зазначеному вище розмірі.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3674 грн., оскільки кошти у цьому розмірі документально підтверджені і доведено реальність витрат на вказану суму.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданого платіжного доручення від 12.12.2022 року, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 5843,38 гривні, а тому, у зв`язку з уточненням представником позивача позову та зменшення позовних вимог, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , суму боргу за договором позики у розмірі 5580 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) доларів США та 3 % річних у розмірі 158 (сто п`ятдесят вісім) доларів США 78 центів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2098 (дві тисячі дев`яносто вісім) гривень 13 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача-адвокат Шароградська Лідія Вікторівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №772 від 24.10.2012 року видане Вінницькою обласною КДКА, місцезнаходження: вул.Врублевського, 16а, м.Бар, Вінницької області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО