Провадження № 2/522/2873/23
27 квітня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_2 про звільнення нерухомого майна з-під арешту, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_2 про звільнення нерухомого майна з-під арешту.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2218.
Позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення договору дарування належної їй 1/2 частки квартири та дізналася, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта містить обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна:
-запис про обтяження за №3957549 (спеціальний розділ), внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 9298888 від 20.12.2013р., підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 13.12.2013р., видавник ОСОБА_3 , Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, Одеська обл.;
-запис про обтяження за №7812030 (спеціальний розділ), внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 17456489, дата реєстрації 25.11.2014р., підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер ВП №45529218, виданий 20.11.2014р., видавник ОСОБА_4 , Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, Одеська обл.
Позивач вказує, що як вбачається з Нотаріальної Заяви від 02.11.22 р. ОСОБА_2 , наявний факт повного погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним ОСОБА_5 з ПАТ «УкрСиббанк» що свідчить про виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 27 квітня 2023 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач та третя особа ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач по справі надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, рішення залишили а розсуд суду.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов до наступних висновків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частки об`єкту житлової нерухомості (квартири) за адресою АДРЕСА_2 . Даний об`єкт нерухомості було отримано позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину р№2218 від 25.10.2016 року. Відповідний запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32031510 від 25.10.2016 року внесений приватним нотаріусом Терлич Оксаною Львівною.
Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.12.2013 року накладено обтяження всього майна ОСОБА_1 , та Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№45529218 від 20.11.2014 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 , обтяжувач Перший Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, про що до Державного реєстру прав внесено записи №3957549 від 20.12.2013р. та №7812030 від 25.11.2014р. (арешт нерухомого майна).
«Відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.
Надати можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження ВП№45529218 та 40110470 немає можливості, у зв`язку з їх знищенням.
Підстави для зняття арешту з майна боржника визначені вимогами статей 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», повідомляємо про відсутність підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 .
Станом на момент надання відповіді, у Першому Приморському ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 немає».
15.05.2019р. представник позивачки звернувся до відповідача із адвокатським запитом, отримав відповідь старшого держвиконавця ОСОБА_4 від 27.05.2019р. №В-34 із роз`ясненнями, що виконавче провадження №40110470 з примусового виконання виконавчого листа №1519/2-3463/11, виданого Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2977032,70грн., двічі відкривалося із накладенням арешту на майно ОСОБА_1 , виконавчий документ востаннє 26.06.2015р. повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи убачається, що у справі №151/2-3463/11 26.06.2013р. Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ТОВ «Авантаж Конт» в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 2976382,70грн. на виконання рішення суду від 28.11.2011р., що набрало законної сили 20.11.2012р.
Судом встановлено з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, що у справі 1519/2-3463/11 Малиновського районного суду м.Одеси ухвалою від 17.05.2018р. замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», оскільки за договором від 12.02.2018р. ПАТ «УкрСиббанк» передало право вимоги за кредитним договором від 28.05.2008р. ТОВ у «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», укладеного з ОСОБА_5 .
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що підстави, що були причиною накладення арешту на майно позивача, на теперішній час відсутні, а наявність арешту порушує права позивача як власника нерухомого майна, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому, доводи представника відповідача щодо відсутності інформації відносно заборгованості по аліментам та виказання з данного питання думки стягувача були досліджені судом при розгляді справи, тому не приймаються до уваги. Суд зазначає, що права позивача, в даному провадженні підлягають захисту обраним шляхом та будь-яких додаткових звернень до суду не потребують.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 206, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 386, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -
Позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_2 про звільнення нерухомого майна з-під арешту задовольнити в повному обсязі.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 , що має загальну площу 40,5 кв. м., яка складається з двох житлових кімнат пл.. 26,0 кв. м., кухня пл.. 5,6 кв. м., ванна пл.. 2,2 кв. м., туалет пл.. 1,3 кв. м., коридор пл.. 4,5 кв. м., балкон пл.. 0,9 кв. м., та розташована за адресою: АДРЕСА_4 , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 9298888 від 20.12.2013 року 12:13:44 на підставі постанови Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ на майно боржника ( ОСОБА_3 ) та оголошено заборону відчуження серія та номер: б/н.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлено 02.05.2023 року.
Суддя А.В. Науменко