Номер провадження 2/754/1836/23
Справа №754/700/23
25 квітня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді: Таран Н.Г.,
секретаря судового засідання: Довгань Г.А.
представника відповідача та третьої особи ТОВ «ТФМ «Поїхали з нами» - адвоката Гайдай С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , Треті особи: ТОВ «ТТВК», ТОВ «ТФМ «ПОЇХАЛИ З НАМИ», про розірвання договору та стягнення коштів,-
Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача в якому просить суд: розірвати договір на туристичне обслуговування № 211-2202121 від 12.02.2022; стягнути з відповідача на користь позивача кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 78 000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в лютому 2022 року він звернувся до турсубагента ФОП ОСОБА_2 з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру у готелі: «The Cove Rotana Resort Ras A1 Khaimah 5*» в країні Об`єднані Арабські Емірати, який повинен був відбутися в період з 27.03.2022 по 04.04.2022.
12.02.2022 між ТОВ «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ "Туристична франчайзингова мережа "Поїхали з нами" в особі директора Васьківського Ю.А., від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з іншого боку, укладено договір №211-2202121 на туристичне обслуговування.
Вартість туристичних послуг за умовами договору становить 78 000,00 гривень.
12.02.2022 на рахунок третьої особи ФОП ОСОБА_2 позивачем були оплачені грошові кошти в повному розмірі 78 000,00 грн в якості оплати за тур по договору №211-2202121 на туристичне обслуговування, що підтверджується квитанцією про оплату № 128713322 від 12.02.2022.
У зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України на основі пропозиції Ради з національної безпеки та оборони України (РНБО) відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим військового стану», в Україні було запроваджено військовий стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 протягом 30 діб відповідно до Указу Президента України№ 64/2022 від 24.02.2022. Указ набув чинності того ж дня, після ухвалення Верховною Радою України Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про запровадження військового стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. В подальшому, воєнний стан був неодноразово продовжений та триває по теперішній час. 30.09.2022 представником позивача було направлено відповідачу претензію № 1 щодо повернення сплачених коштів за туристичні послуги, про те, відповідач не надав жодної відповіді.
Згідно умов договору на туристичне обслуговування, туроператор зобов`язується: забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до заявки; оформити та передати через турсубагента (турагента) замовнику або туристам всі необхідні для подорожі, документи, відповідно до заявки. Передача цих документів замовнику може також бути здійснена шляхом їх надсилання замовнику на його електронну пошту, або месенджер Viber; WhatsApp, Skype, Telegram та ін.
В порушення умов договору, бронювання та надання послуг відповідно до договору туроператор не зробив та не повідомив позивача про це. Представник відповідача з позивачем не зв`язувалися, необхідні документи не передали, позивач самостійно намагалася звернутися до відповідача за поясненнями, але відповіді так і не отримала, оскільки сайт та телефони не працювали. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, обумовлену договором та додатком до договору послугу не надав, грошові кошти не повернув.
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на туристичне обслуговування позивач просить стягнути з відповідача кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 78 000,00 грн, та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Також позивач вказує, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов`язань за договором. Моральні страждання збільшувалися тоді, коли працівники відповідача не виходили на зв`язок з позивачем. Позивач так і не зміг відпочити протягом своєї відпустки у зв`язку із тим, що всі гроші, які він тривалий час відкладав на відпочинок незаконно знаходяться у відповідача. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5 000,00 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову.
Ухвалою суду 24.01.2023 позов залишений без руху та наданий час для усунення недоліків
02.02.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 03.02.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив в той же час на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх.
Представник Відповідача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав та просив у задоволені їх відмовити, також подав відзив, в якому вказав, що позовні вимоги до відповідача є не обгрунтованими та безпідставними і не підлягають задоволень у повному обсязі, а саме, позивачем зазначено, що відповідач не надав жодної відповіді та на телефонні дзвінки не відповідав. Однак, відповідач не отримував жодного звернення Укрпоштою, на телефонний номер, у месенджер або на адресу електронної пошти яка вказана в договорі. Оскільки турсубагент/Турагент діють від імені та за дорученням Туроператора, а від туроператора жодних повідомлень, пропозицій альтернатив або грошових коштів за замовлений Туристичний продукт від Туроператора ТОВ «ТТВК» за заявкою № 5938290 та договору № 211-22022121 до ТОВ «ТФМ «Поїхали з нами» та ФОП ОСОБА_2 по сьогоднішній день не надходило. То Турсубагент/Турагент не передавали повідомлень по вказаному туристичному продукту замовнику туристичних послуг. У розпорядження Турсубагента та Турагента відсутні кошти які замовником сплачувались за туристичний продукт. Якщо від Туроператора надійде повідомлення або він перерахує кошти за вказаною заявкою, то Турсубагент/Туагент перерахує їх замовнику або передасть повідомлення від туроператору. Позовні вимоги обгрунтовує тим , що 12.02.2022 позивачем укладено договір № 211-2202121 на туристичне обслуговування від 12.02.2022 саме з Турсубагентом. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки договір був укладений між ТОВ «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ "Туристична франчайзингова мережа "Поїхали з нами" в особі директора Васьківського Ю.А., від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з іншого боку, згідно з умовами якого Туроператор зобов`язується надати туристичний продукт, а замовник зобов`язується здійснити оплату за його замовлення. Відповідно до вказаного договору, Турсубагентом було заброньовано туристичний продукт у туроператора ТОВ «ТТВК» (ТУІ торговою маркою) та перераховано грошові кошти через Турагента Туроператору за замовлений туристичний продукт. У позові не вказано у чому саме полягає порушення умов договору з боку саме Турсубагента. Саме у відповідності до ст. 5 Закону України «Про туризм» суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутних послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. У відповідності до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Отже, всі права і обов`язки, що випливають з Договору на туристичне обслуговування № 211-2202121 на туристичне обслуговування 12.02.2022 згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України виникають саме для ТОВ «ТТВК», а не відповідача ФОП ОСОБА_2 . Грошові кошти сплачені позивачем за договором на туристичне обслуговування були передані Туроператору ТОВ «ТТВК» за вирахуванням послуги з бронювання та підбору туру та надання інформації за туром, що підтверджується платіжними інструкціями. Тож, враховуючи викладене, оскільки свої зобов`язання Турагент та турсубагент виконали у повному обсязі, то вимога саме до турсубагента є безпідставною та необгрунтованою.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини.
Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що в лютому 2022 року позивач звернувся до турсубагента ФОП ОСОБА_2 з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру у готелі: «The Cove Rotana Resort Ras A1 Khaimah 5*» в країні Об`єднані Арабські Емірати, який повинен був відбутися в період з 27.03.2022 по 04.04.2022.
12.02.2022 між ТОВ «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ "Туристична франчайзингова мережа "Поїхали з нами" в особі директора Васьківського Ю.А., від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з іншого боку, укладено договір №211-2202121 на туристичне обслуговування.
Вартість туристичних послуг за умовами договору становить 78 000,00 гривень.
12.02.2022 на рахунок третьої особи ФОП ОСОБА_2 позивачем були оплачені грошові кошти в повному розмірі 78 000,00 грн в якості оплати за тур по договору №211-2202121 на туристичне обслуговування, що підтверджується квитанцією про оплату № 128713322 від 12.02.2022.
У зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України на основі пропозиції Ради з національної безпеки та оборони України (РНБО) відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим військового стану», в Україні було запроваджено військовий стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 протягом 30 діб відповідно до Указу Президента України№ 64/2022 від 24.02.2022. Указ набув чинності того ж дня, після ухвалення Верховною Радою України Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про запровадження військового стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. В подальшому, воєнний стан був неодноразово продовжений та триває по теперішній час. 30.09.2022 представником позивача було направлено відповідачу претензію № 1 щодо повернення сплачених коштів за туристичні послуги, про те, відповідач не надав жодної відповіді.
Згідно умов договору на туристичне обслуговування, туроператор зобов`язується: забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до заявки; оформити та передати через турсубагента (турагента) замовнику або туристам всі необхідні для подорожі, документи, відповідно до заявки. Передача цих документів замовнику може також бути здійснена шляхом їх надсилання замовнику на його електронну пошту, або месенджер Viber; WhatsApp, Skype, Telegram та ін.
В порушення умов договору, бронювання та надання послуг відповідно до договору туроператор не зробив та не повідомив позивача про це. Представник відповідача з позивачем не зв`язувалися, необхідні документи не передали, позивач самостійно намагалася звернутися до відповідача за поясненнями, але відповіді так і не отримала, оскільки сайт та телефони не працювали. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, обумовлену договором та додатком до договору послугу не надав, грошові кошти не повернув.
Судом встановлено, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та закриттям авіасполучення позивач не зміг скористатись послугами з туристичного обслуговування.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.
Частина 8 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачає, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.
Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.
Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Відповідно до приписів Закону України «Про туризм» при неможливості надання туристичних послуг туроператор повинен вжити альтернативних заходів з метою продовження надання туристичних послуг.
У випадку, коли турист не приймає умови по альтернативному виконанню туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг туроператором, туристу повертається вартість оплачених ним послуг.
Судом встановлено, що відповідачем як турсубагентом не було вжито альтернативних заходів, а саме не було повідомлено позивача про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. За місцем роботи відповідач не перебував, на звязок не виходив.
Згідно п. 3.1. Договору у випадку невиконання умов даного Договору з боку туроператора замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за послуги (або їх частину), які ненадані у прямо пропорційному розмірі.
Відповідно до п. 3.2. Договору, у випадку відмови туроператора від виконання даного Договору турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання даного Договору, крім випадку коли це відбулось з вини туриста.
Судом встановлено, що під час виконання умов Договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. Кошти ані відповідачем, не субагентом - третьою особою, ні туроператором позивачу не повернуто, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України «Про туризм» внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені Договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.
Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін
Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно з ч. 1 ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання, організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг.
Суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не для агента, а тому, враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 не є агентом за агентським договором з ТОВ «ТТВК» та укладав договір на туристичне обслуговування в інтересах ТОВ «ТТВК», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відповідач має повернути позивачу суму коштів, що залишилась у нього як турсубагента.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що грошові кошти сплачені позивачем за договором на туристичне обслуговування були передані Туроператору ТОВ «ТТВК» за вирахуванням послуги з бронювання та підбору туру та надання інформації за туром, що підтверджується платіжними інструкціями. 12.02.2022 на рахунок турсубагента ФОП ОСОБА_2 позивачем були оплачені грошові кошти за туристичне обслуговування в повному розмірі в сумі 78 000,00 грн, що підтверджується квитанцією №128713322 від 12.02.2022 призначення платежу: оплата туристичних послуг згідно рах. №211-2202121 від 12.02.2022.
Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача щодо наявності підстав для розірвання договору на туристичне обслуговування №211-2202121 від 12.02.2022 та стягнення з відповідача на користь позивача коштів за ненадані туристичні послуги у сумі 5 836,00 грн.
Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід зазначити таке.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму спрямовані на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Моральні страждання завдані позивачу полягають в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору на туристичне обслуговування, відсутністю будь якої інформації щодо виконання чи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, про що турсубагент зобов`язаний був завчасно повідомити.
Пункт 5 вищевказаної постанови роз`яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, вказаними вище нормами права визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту.
Моральні страждання позивача завдані безпосередньо відповідачем, оскільки усі плани на подорож було зруйновано невиконанням суб`єктом туристичної діяльності своїх обов`язків.
Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивача, порушення режиму життя, втрату можливості повноцінного відпочинку, а також виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме 1 500,00 грн.
З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 20, 25 ЗУ «Про Туризм», статтею 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», статтями 526, 530, 625, 651, 652, 907 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , Треті особи: ТОВ «ТТВК», ТОВ «ТФМ «ПОЇХАЛИ З НАМИ», про розірвання договору та стягнення коштів - задовольнити частково.
Розірвати договір №211-2202121 на туристичне обслуговування від 12.02.2022 року.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5836,00 грн. сплачених коштів за туристичне обслуговування та 1500,00 грн. моральної шкоди та частину сплаченої суми судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог 80,52 грн.
В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 04.05.2023 року.

Суддя: Н.Г.Таран