Справа № 943/1772/21 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/811/1076/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Буського районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») страхове відшкодування в розмірі 170028 грн. - відшкодування утриманцю, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 18031 грн. 29 коп., інфляційні втрати - 12615 грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 3925 грн. 54 коп., а також стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року, о 23 год. 40 хв., на пр. В. Чорновола у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі автомобіля марки «AUDI A7», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого пасажир ОСОБА_3 (син позивачки) загинув.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «AUDI A7», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована згідно полісу №5944136 у ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому 26.08.2020 року позивачка звернулась до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату страхового відшкодування, як матері загиблого, а саме: моральної шкоди та відшкодування утриманцю, однак, листом страхової компанії від 17.03.2021 року повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування утриманцю у заявленому розмірі і проведено лише виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 28338 грн.

Відмову ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивач вважає неправомірною, оскільки наданими документами було підтверджено її перебування на утриманні сина, а тому вона мала законне право на отримання від страховика забезпеченого транспортного засобу страхового відшкодування в повному обсязі.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 170028 грн. основного боргу; 18031 грн. 29 коп. - пені; 3925 грн. 54 коп. - 3% річних; 12615 грн. 45 коп. - інфляційного збільшення, а всього: 204600 грн. 28 коп.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» в дохід держави 2046 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що позивачкою не доведено того факту, що вона перебувала на утриманні свого сина, оскільки останній проживав окремо від неї, разом зі своєю дружиною, а також не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що за життя син позивачки перераховував їй кошти або оплачував послуги чи інші потреби.

Апелянт вважає, що довідки органів місцевого самоврядування, на які посилається позивачка, не є достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.ст.79, 80 ЦПК України та не встановлюють і не підтверджують факту перебування позивачки на утриманні сина.

Окрім того, звертає увагу, що позивачка не перейшла на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а, як і раніше, отримує пенсію, призначену державою.

Апелянт наголошує, що станом на дату ДТП, позивачка отримувала пенсію більшу, ніж прожитковий мінімум, а отже, не потребувала, згідно чинного законодавства, утримання від свого померлого сина.

На переконання апелянта, позивачкою не доведено, що дохід померлого був для неї основним і постійним джерелом існування.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.04.2023 року, є дата складення повного судового рішення - 28.04.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року, о 23 год. 40 хв., на пр. В. Чорновола у м. Львові сталась ДТП, за участі автомобіля марки «AUDI A7», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого пасажир ОСОБА_3 та водій загинули на місці ДТП.

Вина водія ОСОБА_2 у вказаній ДТП підтверджується постановою прокуратури Львівської області від 18.08.2020 року про закриття кримінального провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку із смертю особи, яка підлягала притягненню до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «AUDI A7», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована згідно полісу №5944136 в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, за вказаним страховим полісом становив 260000 грн.

Загиблий в ДТП ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивачки ОСОБА_1 .

Постійним місцем проживання загиблого ОСОБА_3 було місце проживання його матері - позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Милятинської сільської ради №499 від 14.08.2020 року.

На момент смерті, ОСОБА_3 працював на посаді експедитора в ТОВ «Асканія-Флора», його дохід у березні 2020 року становив 6500 грн.

Позивачка ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, отримує пенсію за віком, розмір якої на момент ДТП становив 1749 грн. 99 коп.

За заявою позивачки ТДВ СК «Альфа-Гарант» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 28338 грн. на відшкодування моральної шкоди, у виплаті відшкодування як утриманцю - відмовлено.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі - Закон), визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Так, зокрема, пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Вказана норма частини першої статті 1200 ЦК України не визначає такої правової підстави для виплати відшкодування непрацездатній особі, як потреба цієї особи в утриманні, відтак, достатньою підставою для виплати названого відшкодування є встановлення самого факту перебування особи на утриманні в потерпілого, або наявності у неї права на одержання утримання від потерпілого на день його смерті.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2021 року (справа №577/1316/20-ц, провадження №61-7108св21).

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 , однією особою, яка мала право на отримання страхового відшкодування на підставі статті 1200 ЦК України, була його мати - позивачка ОСОБА_1 , яка на момент смерті свого сина була непрацездатною (отримувала пенсію за віком) та знаходилась на його утриманні, що підтверджується довідками про дохід позивачки та її сина, дохід якого значно перевищував дохід матері, та, додатково, підтверджується довідкою Милятинської сільської ради Буського району Львівської області №658 від 14.08.2020 року, в якій зазначено, що позивачка ОСОБА_1 була на утриманні свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи викладене й те, що позивачка в позові просила стягнути назване вище відшкодування у мінімальному розмірі (36*4723 грн.=170028 грн., де 4723 грн. - розмір мінімальної заробітної плати на день ДТП), така вимога є законною, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про її задоволення в повному обсязі, а також про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, правильним є й висновок суду першої інстанції про присудження їй з відповідача понесених під час розгляду справи судових витрат.

Таким чином, суд правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали в обґрунтування своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, і не допустив порушення норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 28 квітня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич