Номер провадження: 22-ц/813/2215/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій неправомірними та скасування заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив суд: визнати дії ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за водопостачання в сумі 82529,30 грн. неправомірними; заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за водопостачання в сумі 82529,30 грн. скасувати.

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . 14.05.2021 року представником Управління «Водозбут» на підставі листа №170, оглянуто об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено безоблікове водопостачання, опломбовано ввід водопроводу ІВК № 00312134 та зазначено про термінову необхідність з`явитися за адресою місцезнаходження відповідача. Після цього, у встановлений строк позивач прибув на АДРЕСА_2 , з метою оформлення договору про надання йому послуг водопостачання у домоволодінні АДРЕСА_1 . Однак, в укладенні договору позивачу було відмовлено, та вручено квитанцію в якій вказано, що сума його заборгованості за водокористування становить 82529,30 грн.

Позивач стверджує, що договору про надання послуг водопостачання до свого будинку з відповідачем він не укладав, а тому будь-які договірні зобов`язання у позивача перед ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» відсутні. Згідно позовної заяви, у відповідача немає жодного доказу на підтвердження саме вчинення позивачем самовільного приєднання до систем централізованого комунального водопостачання чи самовільного користування ними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про визнання дій неправомірними та скасування заборгованості задоволено. Визнано дії ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за водопостачання в сумі 82529 гривень 30 копійок. Заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за водопостачання в сумі 82529 гривень 30 копійок скасовано.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позову.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 22 лютого 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2023 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що представник відповідача отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі від 01.09.2021 року 10.09.2021 року, тобто строк на подачу відзиву на позовну заяву закінчився 27.09.2021 року, а тому суд прийшов до висновку, що відзив, який представник відповідача подала до суду 01.10.2020 року, подано з пропуском строку, а тому відзив на позовну заяву необхідно повернути представнику відповідача без розгляду, заяви про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву від представника відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно із ст. 10-13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 217,3 кв.м., житлова площа 117.8 кв.м, опис: житловий будинок під літ «А», гараж під літ «Д,Е», огорожа №1-3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239388204 від 30.12.2020 року.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

02 травня 2021 року представником Управління «Водозбут» оглянуто об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено безоблікове водопостачання, опломбовано ввід водопроводу ІВК № 00312134 та зазначено про термінову необхідність з`явитися за адресою знаходження відповідача, що підтверджує акт №170 від 02.05.2021 року.

Позивач прибув на вул. Михайлівську 25, у м. Одесі, де позивачу було вручено квитанцію в якій вказано, що сума заборгованості за водокористування становить 82529,30 грн.

07 червня 2021 року адвокатом Терещенко О.І. в інтересах позивача було направлено адвокатський запит директору філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», в якому він просив надати копії документів (акти, рахунки тощо) із зазначенням підстав та обґрунтування вищевказаної суми боргу в розмірі 85529,30 грн.

У відповіді на адвокатський запит від 14.06.2021р. зазначено, що на підставі заяви позивача від 19.05.2021р., представником управління «Водозбут» 28.05.2021 р. проведено обстеження систем водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження встановлено, що на ділянці розташований двоповерховий будинок типу «таунхаус» на дві секції, які приєднані безобліково до інженерної мережі водопостачання водопровідним вводом 0=32 мм., прилади обліку відсутні, що підтверджується актом №1239 від 28.05.2021 року.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом першої інстанції не встановлено, що позивач є власником домоволодінням АДРЕСА_1 .

До того ж, 27.10.2021 року у судовому засіданні на запитання суду, яким чином працівники товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», які склали акти №170 від 02.05.2021 року та акт 1239 від 28.05.2021 року, встановили, що позивач є власником домоволодінням АДРЕСА_1 , представник відповідача відповісти не могла. Позивач, у свою чергу у судовому засіданні, стверджував, що він не є власником будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно вважав визнати дії ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за водопостачання в сумі 82529,30 грн. неправомірними, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за водопостачання в сумі 82529,30 грн. скасувати.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи (фактично дублюють позицію відповідача у суді першої інстанції) були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк