Ухвала

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 336/5663/22

провадження № 61-2027ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 10 листопада

2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 січня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання кредитного договору недійсним.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати та стягувати автоматично кошти на погашення простроченої заборгованості, погашення обов`язкового платежу, автоматичне поповнення рахунку оплати частинами, списання щомісячного платежу, нараховувати відсотки на кредит з карток/рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя своєю ухвалою

від 10 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишив без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Запорізький апеляційний суд своєю постановою від 24 січня 2023 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 10 листопада 2022 року залишив без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року

у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зробила правовий висновок про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої

статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

За таких обставин та з урахуванням вказаних норм процесуального права ухвала суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку про залишення без задоволення заяви у забезпеченні позову не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 10 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук