Справа № 128/354/21

РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі - Шикун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою, мотивуючи свої вимоги тим, що 3 липня 2017 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн., що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачки.

За користування позиченими коштами відповідачка зобов`язалася сплачувати позивачу відсотки за користування коштами в розмірі 4% за кожен тиждень користування коштами, однаковими платежами які вказані у графіку платежів. Відповідачкою частково проводились погашення заборгованості, що відображено у графіку погашень. Вказує, що на його звернення щодо добровільного погашення заборгованості відповідачка не реагує. Незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів відповідачка уникає зустрічі з позивачем та ухиляється від виконання своїх зобов`язання, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Станом на 18.01.2021 року заборгованість відповідачки становить 55645,00 грн, з яких: 5673,00 грн. - основна сума боргу; 49972,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування коштами. Викладені обставини змусили ОСОБА_1 звернутися за захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 показав, що 3 липня 2017 року позивач позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7000 грн., що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачки, що подана до матеріалів справи. За користування позиченими коштами відповідачка зобов`язалася сплачувати позивачу відсотки за користування коштами в розмірі 4% за кожен тиждень користування коштами, однаковими платежами, які вказані у графіку платежів. Відповідачкою частково проводились погашення заборгованості, однак в подальшому, вносити платежі відповідачка припинила. Станом на 18.01.2021р. заборгованість відповідачки за позикою складає 55645,00 грн, з яких: 5673,00 грн. - основна сума боргу; 49972,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування коштами. Вказані кошти просить стягнути з відповідачки на користь позивача за судовим рішенням.

В подальшому представником позивача подано заяву про завершення слухання справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала частково та суду показала, що дійсно позичила у позивача 7000 грн., про що написала відповідачу розписку, що бере позику. За позикою було складено графік платежів, який підписали обидві сторони, але його позивач не показує, а надав суду графік платежів, який підписав лише позивач. Даний графік з нею не погоджувався. Гроші вона повертала на платіжну картку «Приватбанк» позивача, внесла десь 8 проплат по 500 грн., потім ще внесла 495 грн. Номер картки не пам`ятає. Внесла десь половину від 7000 грн., потім позивач уникав зустрічей з нею, а вона позику не сплачувала в зв`язку з скрутним матеріальним положенням.

В подальшому представник відповідачки адвокат Білозор О.Л. надав суду заяву, за якою просив закінчити розгляд справи у їх відсутність та надав письмові додаткові пояснення. В поясненнях представник відповідачки зазначив, що ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково, на суму 10 005 грн., які складаються з: 3005 грн. тіло позики, 7000 грн. відсотки за користування позиченими коштами, так як 3995 грн. ОСОБА_2 уже сплатила позивачу, і даний факт визнається самим позивачем. В стягненні решти суми заборгованості (відсотків) просить відмовити виходячи з наступного. Так, ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 7000 грн., які мала повернути через 14 тижнів, і за цей час мала сплатити відсотки за користування коштами, про що також було зазначено в графіку повернення позики. Однак, в зв`язку з скрутним матеріальним становищем кошти відповідач повернула частково в розмірі 3995 грн. Графік платежів, який позивач подав до позовної заяви, є таким, що не відповідає дійсності, так як кошти позичалися на 14 тижнів, а не на 40 тижнів, як зазначено в поданому позивачем графіку. Відповідач ОСОБА_2 не підписувала графік платежів, що міститься в матеріалах справи так як такої домовленості між сторонами не було. Був графік платежів на 14 тижнів, однак позивач дійсний графік не надав, а надав інший графік, який не відповідає дійсності, що також підтверджується тим, що на доданому до позову графіку платежів відсутній підпис ОСОБА_2 , і тому даний графік платежів не може бути належним та допустимим доказом по справі. Позивач свідомо подав до суду недійсний графік платежів, щоб стягнути з відповідачки більшу суму коштів (відсотків). Позивач мав змогу та мав би при простроченні відповідачкою чергового платежу подати до суду позов про стягнення суми боргу та відсотків за користування коштами, однак свідомо цього не зробив, що нарахувати більшу суму відсотків. Виходячи з принципів справедливості та розумності, а також враховуючи судову практику, вважають, що сума відсотків не може перевищувати суму тіла позики, просить стягнути з відповідачки 10005 грн., з яких: 3005 грн. - тіло позики, 7000 грн. - відсотки за користування позиченими коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим закінчити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши пояснення сторін, надані суду докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 3 липня 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн., що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача (а.с.23).

За користування коштами ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати позивачу відсотки за користування коштами в розмірі 4% за кожен тиждень користування коштами, однаковими платежами які вказані у графіку платежів (а.с. 6-8).

Станом на 18.01.2021 року заборгованість відповідачки, згідно графіка погашення позики становить 55645,00 грн, з яких: 5673,00 грн. - основна сума боргу; 49972,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування коштами.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14).

Факт укладення позики сторона відповідача не заперечує. За оглянутою в судовому засіданні розпискою від 03.07.2017р. строк закінчення боргового зобов`язанні не вказаний. За змістом розписки відповідачка зобов`язалася сплачувати відсотки з розрахунку за кожен тиждень користування , а у випадку затримки розрахунку 5 відсотків від суми боргу за кожен день відстрочки.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, сума боргового зобов`язання за розпискою відповідачкою позивачу не повернуто, відсотки не сплачені.

Оскільки у визначений строк кошти ОСОБА_1 повернуті не були, у позивача наявні підстави для звернення з даним позовом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованості по тілу позики, відсотків за користування грошовими коштами за договорами позики від 03.07.2017 року в сумі 55645,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмір 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 16, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 141, 224, 264, 265, 268, 273 274 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , заборгованість за розпискою позики від 03 липня 2017 року в сумі 55 645,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повний текст судового рішення буде виготовлено 05.05.2023 року.

Суддя І.А. Ганкіна