Номер провадження 2/754/2038/23
Справа №754/104/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Париста А.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-тя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди , стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 17 липня 2019 року о 18 год. 00 хв. за адресою м. Києві пр. Маяковського, 38/10 сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем FORD Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , та автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 р. у справі № 754/12741/19, номер провадження: 3/754/3695/19, винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_3 . В суді ОСОБА_3 фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не оспорювала, вказана Постанова останньою не оскаржувалася. Таким чином, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди з вини Відповідача Позивачу - власнику автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 заподіяно майнову шкоду. Згідно Аварійного сертифікату № 12-Б/62/6 складеного Аварійним комісаром Д.Ю.Видутою 08.10.2019р., за результатами дослідження 19.07.2019р. транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 118 583,41 грн. Таким чином, розмір збитку, завданого власнику автомобіля марки Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , тобто Відповідачу, за даними згідно Аварійного сертифікату за результатами проведення із-то товарознавчого дослідження складає 118 583,41 грн. Проте, ПрАТ СК "ПЗУ Україна", за результатом розгляду страхової справи № ІІА061 перерахувала Позивачу страхове відшкодування у значно меншій сумі - 50 136,83 грн. Разом з тим, згідно рахунку № ВДиС-0050967 від 01.10.2019 р. виданого ТОВ "Віді Автострада", на підставі заявки ОСОБА_2 , загальна сума ремонту до сплати без ПДВ складає 121 528,47 грн. Таким чином, розмір фактичного збитку, завданого власнику автомобіля марки Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 121 528,47 грн., що на 71 391,64 грн. більше, ніж сума, яка сплачена ПрАТ СК "ПЗУ Україна". Враховуючи, що страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування завданої Позивачу шкоди вважає, що Відповідач, як винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб, який належить Позивачу, зобов`язана сплатити на користь Позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 71 391,64 грн. Крім того, оскільки внаслідок ДТП, що сталась з вини Відповідача, було пошкоджено власність Позивача, тобто, засіб пересування, який нею використовується щоденно, так як автомобіль використовується Позивачем по роботі, яка є єдиним джерелом доходу, по транспортуванню малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні, та по іншим питанням, у зв`язку з чим остання тривалий час позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, отримувати дохід, реалізувати інші її життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагає значних додаткових зусиль, часу, та витрат. Крім того, Позивач в результаті ДТП зазнала тривалі душевні хвилювання за стан здоров`я твоїх малолітніх дітей, оскільки вони перебували під час ДТП в автомобілі Позивача. В результаті ДТП малолітній син Позивача - ОСОБА_4 , отримав забій м`яких тканин голови, дочці - ОСОБА_5 , було рекомендовано лікарями динамічне спостереження, тобто періодичний огляд лікарів у разі відсутності різких змін стану здоров`я дитини. Кожне відвідування лікарів з метою огляду дітей, для Позивача було морально тяжким, оскільки кожна мати боїться за життя та здоров`я своїх дітей.

Посилаючись на викладені обставини справи, представником позивача заявлені наступні вимоги: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 71391,64 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01 квітня 2020 року до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно змісту якого представник відповідача просив визнати позов необґрунтованим та відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Фактичних обставин справ в частині факту настання дорожньо-транспортної пригоди та вини його довірительки в цій пригоді представник відповідача не оспорював, однак зазначив, що цивільно - правова відповідальність власника автомобіля FORD Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «СТРАХОВА ПАЛІЯ «ГІЗУ Україна», що підтверджується договором страхування (поліс) ЕР 164948525 від 03.12.2018 року. Згідно страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи - 0. На підставі заявки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 217047 від 07.10.2019р. аварійним комісаром ОСОБА_6 з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження було проведено дослідження та видано аварійний сертифікат № 12-D/62/6, яким зроблено висновок, що розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 в наслідок його пошкодження становить 50 136, 83 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали. Позивач в позовній заяві зазначає, що розмір збитку завданого власнику автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , тобто Позивачеві, за даними згідно Аварійного сертифікату за результатами проведення авто товарознавчого дослідження складає 118583, 41 грн. Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки Аварійним сертифікатом визначено, що сума у розмірі 118583,41 грн. є вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Враховуючи той факт, що автомобіль марки Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску та станом на дату оцінки йому було 11 років, то при визначенні матеріального збитку до нього застосується коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,677. Таким чином, розмір матеріального збитку становить 50136,83 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали. Окрім того, додатком до аварійного акту встановлено, що транспортний засіб Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 має сліди відновлювального ремонту не більше 2 деталей. Оперення (крило незмінне), фарбування кузова (дефекти лакофарбового покриття). Скло (потертості пошкодження). Аварійним актом встановлено, що вартість (розмір) матеріального збитку зданого власнику КТЗ приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, без урахування ВТВ. За результатами розгляду страхової справи № UA061 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відшкодувало ОСОБА_2 суму матеріального збитку у розмірі 50136, 83 грн. У Відповідача відсутнє зобов`язання перед Позивачем щодо відшкодування збитків, оскільки Страховиком вони і були відшкодовані в повному обсязі. У позовній заяві Позивач посилається на рахунок № ВДиС-0050967 від 01.10.2019 року виданий ТОВ «Віді Автострада» на підставі заявки ОСОБА_2 та зазначає, що загальна сума ремонту до сплати без ПДВ складає 121 528,47 грн., та прирівнює вищезгадану суму до розміру фактичного збитку завданого власнику автомобіля автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , що на 71 391, 64 грн. більше від суми страхового відшкодування ПрАТ СК . «ПЗУ Україна». Виставлений ТОВ «Віді Автострада» рахунок № ВДиС-0050967 від 01.10.2019 не є належним і допустимим доказом розміру матеріального збитку, який був завданий власнику транспортного засобу автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 у дорожньо - транспортній пригоді 17 липня 2019 року. У постанові Верховного суду від 19.09.2018р. у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом актом про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, і реєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність таких витрат з усуненням заподіяної шкоди. Позивачем не підтверджено факт понесення збитків у розмірі 121528,47 грн., не надано документів, які б свідчити про виплату коштів ТОВ «Віді Автострада» у розмірі 121 528,47 грн., за ремонт автомобіля автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 . Позивачем також не підтверджено, що транспортний засіб автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 був переданий ТОВ «Віді Автострада» для ремонту, що свідчить про той, факт, що Позивач не здійснював ремонтне обслуговування ТОВ «Віді Автострада» та сплачував останньому кошти у розмірі 121 528,47 грн. Окрім того, необхідно звернути увагу, що додатком до аварійного сертифікату № 12-D/62/6 слугує протокол технічного огляду КТЗ автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 від02.08.2019 року, яким встановлено характер і обсяг пошкодження КТЗ. Даний протокол підписаний ОСОБА_2 , своїм підписом ОСОБА_2 погодилася зі змістом протоколу того огляду в якому встановлено характер і обсяг пошкодження КТЗ автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно протоколу технічного огляду автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 зазнав наступні пошкодження: деформація заднього державного номеру (потребує заміни), деформація задніх дверей (потребують заміни та фарбування), деформація полички його відсіку (потребує заміни), розбите скло задніх дверей (потребує заміни), розбитий ковпак заднього колеса (потребує заміни), розбита ніша запасного колеса (потребує заміни), не кріплення нижньої лівої накладки на задні двері (потребує заміни та фарбування), верхня ліва накладка на задні двері (потребує фарбування), пошкодження лакофарбового покриття верхньої правої накладки задніх дверей (потребує фарбування), пошкодження лакофарбового покриття нижньої правої накладки задніх дверей (потребує фарбування), дефект лакофарбового покриття зовнішньої задньої панелі (потребує ремонту та фарбування), дефект лакофарбового покриття внутрішньої задньої панелі (потребує ремонту фарбування), деформація заднього бамперу (потребує ремонту та фарбування), деформація лакофарбового покриття зовнішнього датчику паркування (потребує фарбування), деформація надпису накладки Тоуоtа Rаv-4, (потребує заміни), накладка на ер (потребує заміни). У рахунку № ВДиС-0050967, на який Позивач посилається, як доказ розміру понесених збитків наявні запчастини, які згідно змісту протоколу технічного огляду автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 підлягають ремонту, фарбуванню або взагалі відсутні відомості щодо їх пошкодження, наприклад: бампер задній підлягає ремонту та фарбуванню, натомість задній бампер включений до рахунку № ВДиС-0050967, як окрема частина. Окрім того, в рахунку № ВДиС-0050967 пораховано 3 накладки на задні двері, як окремі запчастини, хоча згідно протоколу технічного огляду накладки на задні двері підлягають фарбуванню, але не заміні, єдина накладка на двері, яку необхідно замінити це нижня ліва, оскільки в ній поломане кріплення. Окрім того, до рахунку № ВДиС-0050967 включено 2 (емблеми) логотипи Тоуоtа, хоча в протоколі відсутня інформація щодо їх пошкодження. До рахунку включено, як окрему запчастину стоп сигнал спойлера, хоча у протоколі обстеження відсутня інформація, щодо його пошкодження. Також до рахунку, як окрему запчастину включено, спойлер кришки багажника, в тому числі і витрати на його фарбування, інформація щодо його пошкодження також відсутня в протоколі обстеження. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, можна констатувати, що сума зазначена в рахунку № ВДиС-0050967 на яку Позивач посилається, як розмір понесених збитків є завищеною та не підлягає відшкодуванню. Позивач у позовній заяві просить стягнути моральну шкоду та оцінює її у розмірі 20000 грн., посилаючись на те, що у зв`язку з пошкодженнями автомобіля вона позбавлена вести звичайний спосіб життя, отримувати дохід, реалізовувати інші її життєві плани, та як, зведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагає значних додаткових зусиль, часу та витрат. Позивачем жодним доказом не підтверджено, вищевикладені обставини, зокрема, позивач не зазначає в позовній заяві та не додає належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що автомобіль використовується Позивачем для роботи, яка є його джерелом доходу. Окрім того, Позивач не зазначає, чому саме він не міг використовувати транспортний засіб КТЗ Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , адже пошкодження завданні під с ДТП 17 липня 2019 року, згідно аварійного акту не впливають на здатність автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 до пересування. Також Позивачем, не додано доказів, як б свідчили про те, що автомобіль певний час перебував на ремонті та Позивач не міг його використовувати.

27 травня 2020 року задоволено клопотання відповідача у справі та залучено до участі в справі в якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

14 вересня 2020 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 120700,11 грн. Свої вимоги додатково обґрунтувала тим, що згідно отриманого на її замовлення Висновку експерта для подання до Деснянського районного суду м. Києва № 13-3/640 від 31.08.2020р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження, а саме 18.08.2020р. складає 170836,94 грн. Тобто, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою станом на сьогоднішній день становить 120 700,11 грн. Фотокопія даного висновку була долучено до заяви.

29.09.2020 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно змісту якого представник відповідача просив визнати позов необґрунтованим та відмовити у його задоволенні.

23.02.2021 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до змісту якої позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з проведенням відновлювального ремонту автомобіля марки Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 120700,11 грн.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року клопотання відповідача про призначення судової авто - товарознавчої експертизи було задоволено частково - призначено судову авто - товарознавчу експертизу на розгляд поставити питання яка вартість відновлювального ремонту пошкоджень з урахування фізичного зносу автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , які були завдані при дорожній транспортній пригоді 17 липня 2019 року за адресою - м. Київ, проспект Володимира Маяковського, 38/10 при зіткненні автомобілів TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 та FORD Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на день проведення експертизи. Ухвала суду була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року.

Судова експертиза не була проведена у зв`язку з невиконанням стороною позивача клопотань експертів в частині надання для огляду автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 та/або кольорових фотокарток пошкоджень (залучених до Висновку експерта для подання до Деснянського районного суду м. Києва № 13-3/640 від 31.08.2020р. )

Матеріали справи повернуті до Деснянського районного суду міста Києва 09.09.2022 року з повідомленням про неможливість надання висновку № 16986/22-54 від 30 серпня 2022 року.

В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі. Протягом судового розгляду представник позивача зауважила, що автомобіль не був наданий для проведення експертизи у зв`язку з тим, що воєнні дії на території України змусили її довірителя разом з автомобілем залишити країну, кольорові фотокартки пошкоджень автомобіля міг би надати і представник відповідача (у нього вони є), а питання сформульовані в судовій експертизі не стосуються предмету спору, оскільки коефіцієнт фізичного зносу автомобіля не може бути застосований про визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Представник відповідача протягом судового розгляду справи проти вимог позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Додатково зауважив, що не має фото пошкодженого автомобіля позивача.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2019 року о 18 год. 00 хв. за адресою м. Києві пр. Маяковського, 38/10 сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем FORD Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , та автомобілем Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 р. у справі № 754/12741/19, номер провадження: 3/754/3695/19, винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_3 . Постанова не оскаржувалася і набрала законної сили.

Згідно Аварійного сертифікату № 12-Б/62/6 складеного Аварійним комісаром Д.Ю.Видутою 08.10.2019р., за результатами дослідження 19.07.2019р. транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 118583,41 грн. Одночасно аварійним комісаром визначено матеріальний збиток без врахування втрат товарної вартості в розмірі 50136,83 гривні. При визначенні розміру матеріальної шкоди аварійним комісар застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,677. Тобто, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ прийнята на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, без урахування ВТВ.

Позивачем надано рахунок № ВДиС-0050967 від 01.10.2019 р. виданий ТОВ "Віді Автострада", на підставі заявки ОСОБА_2 , загальна сума ремонту до сплати без ПДВ складає 121528,47 грн.

Підтверджень про здійснення ремонту пошкодженого автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , саме в ТОВ "Віді Автострада" суду надано не було.

Відповідно до Висновку експерта для подання до Деснянського районного суду м. Києва № 13-3/640 від 31.08.2020р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження, а саме 18.08.2020р. складає 170836,94 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 50136,83 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідачам, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оцінюючі надані позивачем на підтвердження вартості відновлювального ремонту докази, а саме: рахунок № ВДиС-0050967 від 01.10.2019 р. виданий ТОВ "Віді Автострада" та висновок експерта для подання до Деснянського районного суду м. Києва № 13-3/640 від 31.08.2020р. сукупно, суд дійшов висновку що жодний з доказів окремо не може дати однозначну відповідь, щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Тоуоtа Rаv-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки дані докази суперечать між собою, щодо переліку необхідних для відновлення автомобіля запчастин, так і переліку необхідних робіт. Також, дані докази суперечать Аварійному сертифікату № 12-D/62/6, яким встановлено характер і обсяг пошкодження КТЗ.

Так, відповідно до Аварійного сертифікату: бампер задній підлягає ремонту та фарбуванню, натомість задній бампер включений до рахунку № ВДиС-0050967, як окрема частина, експертом порахована вартість не тільки бампера як окремої деталі, а також додатково включено такі деталі як захист панелі бампера, підсилювач бампера; три накладки на задні двері, як окремі запчастини, хоча згідно протоколу технічного огляду накладки на задні двері підлягають фарбуванню, але не заміні, єдина накладка на двері, яку необхідно замінити це нижня ліва, оскільки в ній поломане кріплення; включено 2 (емблеми) логотипи Тоуоtа, хоча в протоколі відсутня інформація щодо їх пошкодження, експертом зазначено про необхідність таких деталей: напис типу, емблема з; до рахунку включено, як окрему запчастину стоп сигнал спойлера, хоча у протоколі обстеження відсутня інформація, щодо його пошкодження; також до рахунку, як окрему запчастину включено, спойлер кришки багажника, в тому числі і витрати на його фарбування, інформація щодо його пошкодження також відсутня в протоколі обстеження.

Судова експертиза не була проведена у зв`язку з невиконання стороною позивача вимог судового експерта.

Крім того, на час вирішення спору по суті позивачем не було надано підтверджень про сплату позивачем ремонту автомобіля, що унеможливлює однозначне визначення розміру збитків.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Визначений позивачем розмір моральної шкоди протягом судового розгляду справи стороною позивача обґрунтований не був.

Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Протягом судового розгляду справи стороною позивача не було надано жодної інформації та доказів про хід виконання (невиконання, часткового виконання) відповідачами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27.11.2009 р. у справі № 2- 4200/2009, а надана виписка/Особистий рахунок не може однозначно свідчити про невиконання рішення суду, оскільки зарахування коштів відповідачами на власний рахунок не є єдиним шляхом виконання судового рішення.

Приймаючи рішення Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 258-259, 268, 272-279, 354-355, ЦПК України, ст.ст. 1212 ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-тя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2023 року.

Суддя: