КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-з/824/376/2019
УХВАЛА

09 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.

суддів Матвієнко Ю.О.. Мельник Я.С.,

вирішуючи питання про зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року за нововиявленими обставинами в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,-

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качуринської О.В., посилаючись на те, що 30 серпня 2016 року головним державним виконавцем винесено постанову № 52049440 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2609/26149/12, виданим Апеляційним судом міста Києва 29 липня 2016 року, на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 боргу за договором про надання послуг.

Проте однорічний строк пред`явлення виконавчого листа на підставі статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV) до виконання закінчився, оскільки заява про відкриття виконавчого провадження була подана 26 серпня 2016 року, в той час як останнім днем строку було 24 серпня 2016 року.

Також скаржниця зазначала, що у виконавчому листі невірно зазначено ідентифікаційний код стягувача.

Наведені обставини стали відомі скаржниці 29 вересня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд поновити строк на звернення зі скаргою; повернути виконавчий лист № 2609/26149/12 від 29 липня 2016 року та визнати його таким, що не підлягає виконанню; скасувати постанову державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качуринської О.В. про відкриття виконавчого провадженні від 30 серпня 2016 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 поновлено процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що на час відкриття виконавчого провадження діяли норми Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII) у редакції від 2 червня 2016, якими строк пред`явлені до примусового виконання виконавчих документів встановлено протягом трьох років, а тому стягувачем не було пропущено відповідний строк.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Скаржник зазначала, що стягувачем було пропущено річний строк звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією журналу реєстрації вхідної кореспонденції Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26 серпня 2016 року, при тому, що останнім днем на звернення було 24 серпня 2016 року.

Вказувала, що суд помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII), прийнятого 2 червня 2016 року, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив до набрання цим Законом чинності, а саме строк закінчився 24 серпня 2016 року, а Закон набрав чинності 5 жовтня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , відмовлено.

Окрім іншого Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року залишено без змін ухвалу Солом`янського районного суду від 24 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 12 березня 2020 року, а саме зупинення стягнення при примусовому виконанні виконавчого листа №2/2609/6871/12 від 29 липня 2016 року.

03 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду з заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами вказувала, що у виконавчому листі вказано невірний унікальний номер справи та те, що в день видачі виконавчого листа від 29.07.2016 року судді не було на робочому місті, а за нього підписала виконавчий лист невідома особа.

ОСОБА_1 також просила зупинити виконання виконавчого провадження за виконавчим листом №2/2609/6871/12 від 29.07.2016 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь СПД ОСОБА_2 боргу на загальну суму 97 778,52 грн., у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, яке веде Сквирський РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ).

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи поданої заяви, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

03 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду з заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами вказувала, що у виконавчому листі вказано невірний унікальний номер справи та суд та те,що судді на день видачі виконавчого листа від 29.07.2016 року не було на робочому місті, а за нього підписала виконавчий лист невідома особа.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року за нововиявленими обставинами в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Справу призначено до апеляційного розгляду на 11 травня 2023 року.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Отже, зупинення виконання за виконавчим документом до розгляду відповідної заяви є правом яке може бути застосовано до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тобто до ухвалення судового рішення у справі по суті.

Із встановлених обставин видно, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню розглянута і у справі прийнято рішення про відмову в задоволенні цієї заяви.

Враховуючи те, що на розгляді в апеляційному суді перебуває заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , а саме заява вже розглянута, за наслідками чого прийнято судове рішення, що набрало законної сили, підстав для вжиття заходів зупинення виконання за виконавчим документом не має, оскільки не передбачено ЦПК України такої процесуальної дії на стадії перегляду за нововиявленими обставинами .

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим документом задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом № 2609/26149/12 від 29 липня 2016 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник