ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1713/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання: Яценка Ю.О.,

представника позивача Огородника К.Я. ,

представника позивача: Зіміна М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року КС «ЗаРаЗ» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № КВ-00119/07-18/2105 від 23.07.2018 у розмірі 760 564,85 грн., нарахованого штрафу за неналежне виконання умов договору іпотеки посвідченого 23.07.2018 у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме 120 000,00 грн. та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2018 позивач та відповідач уклали кредитний договір про надання фінансового кредиту № КВ-00119/07-18/2105, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 120 000 грн. на цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб, в межах якого позичальник може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах, та в строки, встановлених цим Договором.

Плата за користування кредитом (проценти) становить 48% відсотків річних, сторонами погодженого механізм зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом (що є однією з істотних умов договору для кредитодавця), який викладено в п.7 договору. Даний механізм зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом застосовується автоматично при наявності передбачених договором підстав для його застосування, є виключним наслідком неналежного виконання позичальником умов договору та діє до повного усунення позичальником порушень у виконання зобов`язань.

Позивачем зобов`язання виконувались наступним чином:

23.07.2018, на підставі усного звернення, відповідачеві надано транш за кредитної лінією у розмірі 20 000,00 грн.;

23.07.2018, на підставі доручення на перерахунок коштів відповідача від 23.07.2018, відповідачеві надано транш за кредитної лінією у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору та внесення періодичних платежів зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, передбаченими відповідним графіком розрахунків.

З 16.10.2018 у зв`язку з відмовою відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором, виданий позичальнику кредит визнаний кредитом з підвищеним ризиком, та до нього застосовано положення п. 7.1, п. 9.2 Договору.

Відповідно до п. 9.1 Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Відповідно до абз. 1 п. 9.2 Договору, у разі невиконання або неналежно виконання Сторонами власних зобов`язань згідно цього Договору, винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані цим збитки, а також при порушення Позичальником якого-небудь із зобов`язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1, 3 цього Договору Позичальник сплачує кредитній спілці пеню в розмірі 1% від суми ліміту за кредитом, зазначеної у п. 1.1 даного Договору за кожний день прострочення зобов`язань, включаючи день повного погашення заборгованості. Керуючись положеннями п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про те, що пеня сплачується Позичальником виключно у розмірі передбаченому п. 9.2. Договору.

Відповідно до п. 9.4 Договору - закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом враховуються з дня отримання Позичальником суми кредиту (списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.4. Договору - у разі виникнення заборгованості за цим Договором Сторони погоджують таку послідовність її погашення: у першу чергу здійснюються платежі на сплату нарахованої пені, штрафів; у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; у третю чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом; у четверту чергу здійснюються поточні платежі згідно графіка розрахунків.

Відповідно до п. 9.7. Договору - термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів з даним Договором установлюються сторонами тривалістю десять років.

Крім того, 23.07.2018 між позивачем та відповідачем з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладено договір іпотеки №3501 посвідчений ПН КМНО Гамаль І.М.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до умов п. 2.1.6 ст. 2 Договору іпотеки відповідач зобов`язувався не пізніше п`яти робочих днів від дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування, на суму що є втричі більшою за розмір основного зобов`язання за забезпеченими даним договором кредитними зобов`язаннями, зазначивши іпотеко держателя вигодо набувачем у разі настання страхового випадку, з розміром франшизи не більше 10% та попереднім погодженням останнім умов такого страхування, здійснити передбачені договором страхування необхідні платежі та надати іпотеко держателю відповідний договір страхування, у разі закінчення терміну дії договору страхування предмета іпотеки раніше, ніж закінчиться дія даного договору, застрахувати предмет іпотеки повторно за такими же умовами, тобто забезпечити застрахованість предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на суму, визначену згідно з кредитним договором, зазначивши іпотеко держателя вигодо набувачем у разі настання страхового випадку протягом дії даного договору.

Відповідно до п.п. 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 договору іпотеки у разі порушення п. 2.1.6 договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки за кожний день не укладення договору страхування предмета іпотеки.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 240 000,00 грн. Отже, враховуючи, що договір страхування предмета іпотеки повинен був бути укладений відповідачем на наданий ним позивачу не пізніше 31.07.2018 внаслідок односторонньої відмови відповідача від виконання зазначених зобов`язань відповідачу нараховано штраф відповідно до п. 3.2 ст. 3 договору іпотеки.

Згідно розрахунку заборгованості за період з 23.07.2018 по 12.10.2021 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 4 052 964,85 грн., яка складається: 119 800,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 520 764,85 грн. - загальна сума заборгованості за відсотками; 604400,00 грн. - загальна сума нарахованої пені за неналежне виконання умов кредитного договору; 2 808 000,00. - загальна сума нарахованого штрафу за неналежне в виконання умов договору іпотеки.

Враховуючи, що розмір нарахованої пені за неналежне виконання умов кредитного договору значно перевищує розмір основного зобов`язання, позивач вважає доцільним стягнення з відповідача частини нарахованої пені, що дорівнює розміру ліміту кредитної лінії за кредитним договором в розмірі 120 000,00 грн.

Враховуючи, що розмір нарахованого штрафу за неналежне виконання умов договору іпотеки значно перевищує розмір основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, позивач вважає доцільним стягнення з відповідача частини нарахованої пені, що дорівнює розміру ліміту кредитної лінії за кредитним договором в розмірі 120 000.00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження.

До суду 02.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Посилався на те, що протягом 2019 року позивачем здійснено позасудове задоволення своїх вимог шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру, а тому на підставі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» всі основні зобов`язання, які були забезпечені іпотекою є припиненими в результаті вжиття з боку позивача заходів щодо позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про відсутність будь-яких обов`язків позичальника перед кредитором. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47275058 від 10.06.2019, державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович зареєстрував право власності на квартиру за КС «ЗаРаЗ» 14.06.2019, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47369285 від 14.06.2019, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, прийняв рішення про реєстрацію права власності на квартиру, із розміром частки 1/1, за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2019, укладеного між КС «ЗаРаЗ» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець). Юридичним наслідком виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 Цивільного кодексу України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником/третьою особою зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. З урахуванням наведеного, в силу частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними, у тому числі й щодо тієї суми боргу, що не була погашена за рахунок предмета іпотеки. Відповідна правова позиція викладена також в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 у справі №756/31271/15-ц. Отже, позивач як іпотекодержатель обрав спосіб звернення стягнення на майно внаслідок порушення зобов`язань відповідача шляхом набуття у власність іпотечного майна, що передбачене ст.ст. 17, 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.5. Договору іпотеки від 23.07.2018. В силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вимоги позивача щодо виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, після реєстрації за ним права власності на іпотечне майно є недійсними, оскільки внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, припинились і зобов`язання ОСОБА_2 (позичальник) за Кредитним договором №КВ-00119/07-18/2105 від 23.07.2018.

До суду 23.02.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наголошував на обґрунтуваності позовних вимог.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовних вимог не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вимоги позивача щодо виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, після реєстрації за ним права власності на іпотечне майно є недійсними, оскільки внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, припинились і зобов`язання ОСОБА_2 (позичальник) за Кредитним договором №КВ-00119/07-18/2105 від 23.07.2018. Посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема, на постанову від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, не погоджувався із розміром нарахованих позивачем поза межами строку кредитування відсотків за користування кредитними грошима. Також заперечував факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн. на підставі видаткового касового ордеру від 23.08.2018, посилаючись на відсутність у матеріалах справи його оригіналу та відповідно неможливістю провести почеркознавчу експертизу підпису відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.07.2018 позивач та відповідач уклали кредитний договір про надання фінансового кредиту № КВ-00119/07-18/2105 (а.с. 18).

Згідно заяви від 23.07.2018 відповідач просив прийняти його в члени кредитної спілки «ЗаРаЗ». (а.с. 16)

Протоколом №62 засідання правління КС відповідача включено до складу членів КС «ЗаРаЗ» (а.с. 17).

Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 120 000 грн. на цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб, в межах якого позичальник може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах, та в строки, встановлених цим Договором.

Плата за користування кредитом (проценти) становить 48% відсотків річних, сторонами погодженого механізм зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом (що є однією з істотних умов договору для кредитодавця), який викладено в п.7 договору. Даний механізм зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом застосовується автоматично при наявності передбачених договором підстав для його застосування, є виключним наслідком неналежного виконання позичальником умов договору та діє до повного усунення позичальником порушень у виконання зобов`язань.

Позивачем зобов`язання виконувались наступним чином:

23.07.2018, на підставі усного звернення, відповідачеві надано транш за кредитної лінією у розмірі 20 000,00 грн. відповідно до видаткового касового ордеру від 23.08.2018 (а.с.22).

23.07.2018, на підставі доручення на перерахунок коштів відповідача від 23.07.2018, відповідачеві надано транш за кредитної лінією у розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 25).

Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору та внесення періодичних платежів зі сплати відсотків за користування кредитними коштами передбаченими відповідним графіком розрахунків.

З 16.10.2018 у зв`язку з відмовою відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором, виданий позичальнику кредит визнаний кредитом з підвищеним ризиком, та до нього застосовано положення п. 7.1, п. 9.2 Договору.

Відповідно до п. 9.1 Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Відповідно до абз. 1 п. 9.2 Договору, у разі невиконання або неналежно виконання Сторонами власних зобов`язань згідно цього Договору, винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані цим збитки, а також при порушення Позичальником якого-небудь із зобов`язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1, 3 цього Договору Позичальник сплачує кредитній спілці пеню в розмірі 1% від суми ліміту за кредитом, зазначеної у п. 1.1 даного Договору за кожний день прострочення зобов`язань, включаючи день повного погашення заборгованості. Керуючись положеннями п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про те, що пеня сплачується Позичальником виключно у розмірі передбаченому п. 9.2. Договору.

Відповідно до п. 9.4 Договору - закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом враховуються з дня отримання Позичальником суми кредиту (списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.4. Договору - у разі виникнення заборгованості за цим Договором Сторони погоджують таку послідовність її погашення: у першу чергу здійснюються платежі на сплату нарахованої пені, штрафів; у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; у третю чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом; у четверту чергу здійснюються поточні платежі згідно графіка розрахунків.

Відповідно до п. 9.7. Договору - термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів з даним Договором установлюються сторонами тривалістю десять років.

Судом також встановлено, що 23.07.2018 між позивачем та відповідачем з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладено договір іпотеки №3501 посвідчений ПН КМНО Гамаль І.М. (а.с. 29).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до умов п. 2.1.6 ст. 2 Договору іпотеки відповідач зобов`язувався не пізніше п`яти робочих днів від дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування, на суму що є втричі більшою за розмір основного зобов`язання за забезпеченими даним договором кредитними зобов`язаннями, зазначивши іпотеко держателя вигодо набувачем у разі настання страхового випадку, з розміром франшизи не більше 10% та попереднім погодженням останнім умов такого страхування, здійснити передбачені договором страхування необхідні платежі та надати іпотеко держателю відповідний договір страхування, у разі закінчення терміну дії договору страхування предмета іпотеки раніше, ніж закінчиться дія даного договору, застрахувати предмет іпотеки повторно за такими же умовами, тобто забезпечити застрахованість предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на суму, визначену згідно з кредитним договором, зазначивши іпотеко держателя вигодо набувачем у разі настання страхового випадку протягом дії даного договору.

Відповідно до п.п. 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 договору іпотеки у разі порушення п. 2.1.6 договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки за кожний день не укладення договору страхування предмета іпотеки.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 240 00,00 грн. Отже, враховуючи, що договір страхування предмета іпотеки повинен був бути укладений відповідачем на наданий ним позивачу не пізніше 31.07.2018 внаслідок односторонньої відмови відповідача від виконання зазначених зобов`язань відповідачу нараховано штраф відповідно до п. 3.2 ст. 3 договору іпотеки.

Згідно розрахунку заборгованості за період з 23.07.2018 по 12.10.2021 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 4 052 964,85 грн., яка складається: 119 800,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 520 764,85 грн. - загальна сума заборгованості за відсотками; 604400,00 грн. - загальна сума нарахованої пені за неналежне виконання умов кредитного договору; 2 808 000,00. - загальна сума нарахованого штрафу за неналежне в виконання умов договору іпотеки.

Враховуючи, що розмір нарахованої пені за неналежне виконання умов кредитного договору значно перевищує розмір основного зобов`язання, позивач вважає доцільним стягнення з відповідача частини нарахованої пені, що дорівнює розміру ліміту кредитної лінії за кредитним договором в розмірі 120 000,00 грн.

Враховуючи, що розмір нарахованого штрафу за неналежне виконання умов договору іпотеки значно перевищує розмір основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, позивач вважає доцільним стягнення з відповідача частини нарахованої пені, що дорівнює розміру ліміту кредитної лінії за кредитним договором в розмірі 120 000,00 грн.

Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 цього Кодексу, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2018 відповідач підписала кредитний договір № КВ-00119/07-18/2105, розписку про ознайомлення з істотними умовами договору, 23.07.2018 вона підписала договір іпотеки, чим підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних умов кредитування.

Відповідно до кредитного договору та розписки про ознайомлення з істотними умовами договору позичальник, підписуючи даний договір повністю розуміє всі умови цього договору, ним обрано умови фінансового кредитування, які вважає прийнятними та вигідними для себе, а саме: кредит не є споживчим плата за користування кредитом (проценти) становить 48% річних; пеня нараховується виключно у розмірі 1% від суми основного зобов`язання (ліміту за кредитною лінією) у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань; застосування взаємопогодженого механізму зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом та нарахування пені провадиться кредитором автоматично на умовах викладених в договорі виключно на підставі невиконання/неналежного виконання умов договору позичальником та не потребує попереднього попередження кредитором позичальнику; мінімальною вартістю кредиту є нараховані відсотки за користування кредитом за повні три місяці від дня видачі готівки/списання коштів з рахунку кредитора.

З огляду на викладені обставини стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 760 564,85 грн., яка складається: з 119 800,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 520 764,85 грн. - загальна сума заборгованості за відсотками; 120 000,00 грн.- частина нарахованої пені за неналежне виконання кредитного договору, що дорівнює розміру ліміту кредитної лінії за кредитним договором.

Крім того, стягненню підлягає 120 000,00 грн. - нарахованого штрафу за неналежне виконання договору іпотеки.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідачем на заперечення позовних вимог зазначено, що протягом 2019 року позивачем здійснено позасудове задоволення своїх вимог шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру, а тому на підставі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» всі основні зобов`язання, які були забезпечені іпотекою є припиненими в результаті вжиття з боку позивача заходів щодо позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про відсутність будь-яких обов`язків позичальника перед кредитором.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47275058 від 10.06.2019, державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович зареєстрував право власності на квартиру за «ЗаРаЗ».

14.06.2019, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47369285 від 14.06.2019, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, прийняв рішення про реєстрацію права власності на квартиру, із розміром частки 1/1, за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2019, укладеного між КС «ЗаРаЗ» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець).

Юридичним наслідком виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 Цивільного кодексу України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником/третьою особою зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

З урахуванням наведеного, в силу частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними, у тому числі й щодо тієї суми боргу, що не була погашена за рахунок предмета іпотеки.

Отже, позивач як іпотекодержатель обрав спосіб звернення стягнення на майно внаслідок порушення зобов`язань відповідача шляхом набуття у власність іпотечного майна, що передбачене ст.ст.17, 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.5. Договору іпотеки від 23.07.2018.

В силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вимоги позивача щодо виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, після реєстрації за ним права власності на іпотечне майно є недійсними, тому що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, припинились і зобов`язання ОСОБА_2 (позичальник) за Кредитним договором №КВ-00119/07-18/2105 від 23.07.2018.

Зазначені твердження відповідача судом не приймаються, виходячи з наступного.

Так, у зв`язку із односторонньою відмовою ОСОБА_2 від виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, 10.06.2019 КС «ЗаРаЗ» вчинено правочин зі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснено згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, а саме: КС «ЗаРаЗ» в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань набуте право власності на предмет іпотеки - кватиру № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності КС «ЗаРаЗ» на вказаний предмет іпотеки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Прошкіним О.В. індексний номер рішення: 47275058 від 10.06.2019. (а.с. 70).

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем).

Постановою Київського апеляційного суду у цивільній справі № 753/14586/19 від 23.09.2021 (провадження: 22-ц/824/8401/2021), залишеною без змін Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду у цивільній справі № 753/14586/19 від 19.01.2022 (провадження: 61-18183св21) скасовано реєстрацію права власності на кватиру АДРЕСА_2 за КС «ЗаРаЗ» на підставі договору іпотеки від 23.07.2018 №3501, вчинену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Прошкіним О.В. індексний номер рішення: 47275058 від 10.06.2019 та скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 від 14.06.2019 року, вчинену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О., індексний номер рішення 47369285 від 14.06.2019 (а.а.с. 80-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до Постанови Київського апеляційного суду у цивільній справі № 753/14586/19 від 23.09.2021 (провадження: 22-ц/824/8401/2021) колегія суддів дійшла висновку про те, що при проведенні реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем державний реєстратор Прошкін О.В. прийняв рішення, яке не відповідає положенням ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що є підставою для скасування такої реєстрації.

Згідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації права власності на квартиру за КС «ЗаРаЗ») завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

В силу цієї норми скасування державної реєстрації права власності на квартиру за КС «ЗаРаЗ» автоматично тягне за собою нікчемність завершення позасудового врегулювання.

У свою чергу, незавершення позасудового врегулювання залишає за іпотекодержателем право вимоги до боржника щодо виконання основного зобов`язання, а безпосередньо у цій справі: право вимоги КС «ЗаРаЗ» до ОСОБА_2 про повернення отриманих кредитних грошових коштів, процентів за користування ними, а також пені та штрафних санкцій, пов`язаних з невиконанням/неналежним виконанням кредитного договору та договору іпотеки.

Щодо посилання представника відповідача на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема, на постанову від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, стосовно безпідставного нарахування позивачем відсотків за користування кредитними грошима поза межами строку кредитування суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до п. 1.4.1. кредитного договору про надання фінансового кредиту № КВ-00119/07-18/2105, укладеного 23.07.2018 між сторонами, кредит надається строком на 24 (двадцять чотири) фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з 23.07.2018 по 23.07.2020.

У разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, зазначеного в п. 1.4.1. договору, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі, визначеному в п. 7.1. договору, пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань нараховується в розмірі, визначеному п. 9.2. договору до повного розрахунку за договором.

Отже, у кредитному договорі про надання фінансового кредиту № КВ-00119/07-18/2105 від 23.07.2018, який у судовому порядку визнаний недійсним не був, сторони узгодили між собою процедуру продовження дії кредитного договору та порядок сплати відсотків у випадку порушення позичальником строку повернення кредитних коштів до 23.07.2020, визначивши розмір відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання у договірному порядку відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, яка міститься, зокрема і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд відхиляє через відмінність фактичних обставин тієї справи та справи, яка розглядається судом.

Так, у мотивувальній частині своєї постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила:

"51. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 3 червня 2008 року включно.

52. Відтак, у межах строку кредитування до 3 червня 2008 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 27 числа кожного місяця. Починаючи з 4 червня 2008 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

53. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування."

Отже у справі № 444/9519/12 позичальник був зобов`язаний повернути всю заборгованість за договором одразу ж після його закінчення і в цьому самому договорі були відсутні будь-які домовленості між сторонами про сплату відсотків після його закінчення.

У цій же справі сторони погодили в кредитному договорі як порядок продовження строку дії договору у випадку невиконання позичальником його умов до 23.07.2020, так і щомісячну сплату відсотків у період з 23.07.2020 до повного виконання умов договору.

Щодо заперечень відповідачем факту отримання нею кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн. на підставі видаткового касового ордеру від 23.08.2018 суд зазначає таке.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2022 задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Зіміна М.В. та витребувано оригінал документу - видаткового касового ордеру від 23.07.2018 (а.с. 147).

До суду 29.08.2022 від представника позивача надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали суду від 20.07.2022, що пояснювалося тим, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 752/11755/19 за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки "ЗаРаз" про визнання недійсним договору кредиту та договору іпотеки (а.с. 151).

Під час розгляду цієї справи ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2019 задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Зіміна М.В. та витребувано оригінал документу - видаткового касового ордеру від 23.07.2018.

Оригінал зазначеного документа двічі досліджувався судовими експертами КНДІСЕ під час проведення судової почеркознавчої експертизи та додаткової судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2021 заяву представника позивача задоволено та зазначену цивільну справу залишено без розгляду.

У зв`язку з відсутністю у КС «ЗаРаЗ» оригіналу видаткового касового ордера від 23.07.2018 представник позивача звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про повернення оригіналу письмового доказу.

Згідно до акту проведеного службового розслідування Голосіївського районного суду м. Києва станом на день його проведення встановити місце зберігання оригіналу видаткового касового ордера від 23.07.2018 не вбачається за можливе, у зв`язку з чим він вважається втраченим (а.с. 196).

Зважаючи на відсутність оригіналу видаткового касового ордера від 23.07.2018 у матеріалах справи № 753/21043/21 та пов`язану з цим неможливість провести почеркознавчу експертизу підпису відповідача, її представник заперечував факт отримання відповідачем кредитних коштів готівкою в розмірі 20 000,00 грн.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи в якості доказів завірених Голосіївським районним судом м. Києва копій видаткового касового ордера від 23.07.2018, висновку експертів за результатами проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 752/11755/19 за № 30125?30127/19-32 від 30.03.2020 та висновку експертів за результатами проведення додаткової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 752/11755/19 за № 23638?23640/20-32/ від 14.01.2021 (а.а.с. 159-180).

У постановах Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 686/23256/16-ц та від 25.03.2021 у справі № 752/21411/17 зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.

Оскільки висновки експертів були зроблені у цивільній справі № 752/11755/19 за участі тих саме сторін, що і в цій справі, а предметом дослідження було саме встановлення справжності підпису ОСОБА_2 , що ставить під сумнів представник відповідача, суд вважає можливим надати їм оцінку.

Відповідно до п. 2 Висновку експертів за результатами проведення додаткової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 752/11755/19 за № 23638?23640-32 від 14.01.2021 - підпис від імені ОСОБА_2 , який міститься у графі "Підпис одержувача" у видатковому касовому ордері від 23.07.2018 виконаний ОСОБА_2 (а.с. 176).

Зазначені вище твердження представника відповідача, що остання не підписувала видатковий касовий ордер від 23.07.2018 не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються належним та допустимим доказом, яким є висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення додаткової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 752/11755/19 за № 23638?23640/20-32/ від 14.01.2021, оскільки досліджений судом висновок експерта за формою та змістом відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, зокрема містить дані про те, які матеріали були досліджені останнім, а експерт був попереджений про кримінальну відповідальність на момент проведення експертного дослідження.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача готівкових кредитних грошових коштів у сумі 20 000,00 грн., виданих останній на підставі видаткового касового ордеру від 23.07.2018, у зв`язку з доведеністю тверджень позивача про справжність підпису ОСОБА_2 на цьому видатковому касовому ордері.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13 208,47 грн.

Керуючись ст.ст.4,5,81,141,264,268,280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» (, юридична адреса: 03039, м. Київ, вул. Віктора Забіли, 5, оф. 122) заборгованість за кредитним договором у розмірі 760 564 (сімсот шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 85 коп. грн., яка складається з: 119 800 (сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 520 764 (п`ятсот двадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 85 коп. - загальна сума заборгованості за відсотками, 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. - нарахованої пені за неналежне виконання кредитного договору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» (, юридична адреса: 03039, м. Київ, вул. Віктора Забіли, 5, оф. 122) штраф за неналежне виконання умов Договору іпотеки у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» (, юридична адреса: 03039, м. Київ, вул. Віктора Забіли, 5, оф. 122) судовий збір у сумі 13 208 (тринадцять тисяч двісті вісім тисяч) грн. 47 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 03.04.2023.

Суддя В.Л. Котвицький