ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/89/23Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/817/354/23 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Шевчук Г. М.,

за участі секретаря Сович Н.А.

без сторін, які належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 609/89/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року, ухваленого суддею Ковтунович О.В., у справі за заявою ОСОБА_1 де заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, а саме: архівних довідок про заробітну плату № 21 від 02.08.2022 року за період 1985-1987 роки в сільськогосподарському виробничому комплексі «Біла криниця» та № 701 від 14.09.2022 року про заробітну плату за 1987-1997 роки, виданих Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області. Встановлення даного факту заявнику необхідно у зв`язку із відмовою відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні пенсії.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження помилково дійшов до висновку, що існує спір про право, оскільки в даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документа породжує виникнення суб`єктивного права для обчислення розміру пенсії, а тому спір про право відсутній.

Оскільки в архівних довідках, які підтверджують нарахування заробітної плати, його прізвище, ім`я та по батькові не повністю розшифровані, то їх не можна враховувати для обчислення розміру пенсії. У довідці № 21 від 02.08.2022 року про нарахування заробітної плати за 1985-1987 роки згідно відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що за 1985-1987 роки його дані зазначені як ОСОБА_1 , а згідно довідки № 701 від 14.09.2022 року про нарахування заробітної плати за 1987-1989 роки - ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним.

З огляду на викладене, звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить подальша реалізація права на достойне пенсійне забезпечення, здійснено у спосіб, передбачений законом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначило, що в апеляційній скарзі не надано доказів, що архівна довідка № 21 від 02.08.2022 року про заробітну плату за період 1985-1987 років роботи в сільськогосподарському виробничому комплексі Біла криниця та довідка № 701 від 14.09.2022 року про заробітну плату за 1987-1997 роки, видана Лопушневською сільською радою Кременецького району Тернопільської області належать апелянту.

Варто зауважити, що архівна довідка не є правовстановлюючим документом. Таким правовстановлюючим документом є трудова книжка, яка є основним документом про трудову діяльність працівника.

ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності.

Представник Головного управління ПФУ у Тернопільській області у судове засідання не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить направлена на електронну адресу ГУ ПФУ в Тернопільській області судова повістка.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме, що архівна довідка про заробітну плату № 21 від 02.08.2022 року за період 1985-1987 років роботи в сільськогосподарському виробничому комплексі «Біла криниця» та довідка № 701 від 14.09.2022 року про заробітну плату за 1987-1997 роки, видана Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області належать йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області 01.03.2000 року). Встановлення даного факту заявнику необхідно у зв`язку із відмовою відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні пенсії.

Орган Пенсійного фонду України в Тернопільській області є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вбачається, що вони фактично не визнали право ОСОБА_1 на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 1985-1997 роки, оскільки у поданих довідках не повністю розшифровано прізвище, ім`я та по-батькові заявника (а.с. 17).

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи те, що ПФУ в Тернопільській області не визнано право заявника на зарахування до страхового стажу і не враховано довідки про заробітні плати з 1985-1987 роки та за 1985-1997 роки, які впливають при нарахуванні пенсії, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що даний спір має розглядатися саме в позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Г.М. Шевчук