ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2230/23 Справа № 175/4720/21 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення невідшкодованого матеріального збитку (суддя першої інстанції Бойко О.М.) , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Омелян О.О. звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення невідшкодованого матеріального збитку.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 02 серпня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася у м. Підгородне по вул. Шосейна район АЗС УкрНафта, за участю транспортних засобів «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «VW Passat», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , останньому було завдано матеріальну шкоду внаслідок отриманих механічніх пошкоджень.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 п.п. 12.1, 12.3, 2.3, а), б) ПДР, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «VW Passat» державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вина ОСОБА_1 у ДТП, що сталась 02 серпня 2021 року у м. Підгородне вул. Шосейна район АЗС УкрНафта, підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Євро протокол) від 02.08.2021 року, згідно якої водій ОСОБА_1 визнав свою вину.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 742/10-21 від 11 жовтня 2021 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «VW Passat» державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 93934 грн. 44 коп.

Витрати позивача, пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчого дослідження, становлять 2800 грн. 00 коп.

Згідно з полісом № 203137283 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «Renault Trafic» державний номер НОМЕР_4 , на момент скоєння ДТП був забезпечений відповідним полісом в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 29 904,71 грн. Дана виплата лише частково покриває встановлений розмір матеріального збитку.

У зв`язку з чим розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача становить 64029,73 грн.

На підставі наведеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 64029 грн. 73 коп. невідшкодованого матеріального збитку, 2800 грн. 00 коп. - витрати, пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчої експертизи, 15000 грн. 00 коп. моральної шкоди, судові витрати та суму витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп., які були понесені позивачем під час розгляду справи.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення невідшкодованого матеріального збитку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 64 029 грн. 73 коп. невідшкодованого матеріальної збитку, заподіяного дорожньо-транспортною пригодою, 2800 грн. 00 коп. - витрати пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчої експертизи, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп, суму витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп, які були понесені позивачем.

У задоволенні іншої частини позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт посилається на те, що в основу оскаржуваного рішення суду покладено висновок щодо вартості матеріального збитку від 11.10.2021 року, який було складено з суттєвими порушеннями Методики товарознавчої експертизи. При цьому апелянт зауважив, що ДТП сталася 02.08.2021 року, огляд автомобіля позивача відбувся 17.09.2021 року, а висновок зроблено лише 11.10.2021 року. На огляд відповідач запрошений не був, що позбавило його можливості переконатися у його об`єктивності. Крім того, судом не взято до уваги, що позивачем не надано доказів фактично понесених ним витрат, що виключає можливість визначити різницю між фактично понесеними витратами та страховою виплатою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року апеляційна скарга залишена без руху з підстав несплати судового збору.

06 січня 2023 року від відповідача надійшла квитанція про сплату судового збору у сумі 1362,00 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

До апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов, копію ухвали сторони отримали електронною поштою 16 січня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Повідомлення сторони отримали електронною поштою 23 січня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 64029,73 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Указаним вимогам рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року відповідає у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 серпня 2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася у м. Підгородне по вул. Шосейна район АЗС УкрНафта, за участю транспортних засобів «Renault Trafic» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «VW Passat» державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , останньому було завдано матеріальну шкоду внаслідок отриманих механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у ДТП, що сталась 02 серпня 2021 року у м. Підгородне вул. Шосейна район АЗС УкрНафта, підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Євро протокол) від 02.08.2021 року, згідно якої водій ОСОБА_1 визнав свою вину.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 742/10-21 від 11 жовтня 2021 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «VW Passat», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 93934 грн. 44 коп. Витрати позивача, пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчого дослідження, становлять 2800,00 грн.

Згідно з полісом № 203137283 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_4 , на момент скоєння ДТП був забезпечений відповідним полісом в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 29904,71 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом його автомобіля становить 64029,73 грн. Крім того, зазначив про те, що поніс витрати, пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчого дослідження, у розмірі 2800,00 грн. А також посилався на спричинення йому моральної шкоди, яку оцінив у 15000 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Renault Trafic» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , вина якого підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Євро протокол) від 02.08.2021 року. Внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальний збиток у сумі 93934 грн. 44 коп. Витрати позивача, пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчого дослідження, становлять 2800,00 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 29904,71 грн, тому розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, становить 64029,73 грн.

Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень. Крім того, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з одержанням правової допомоги адвоката у розмірі 15000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається із частини 4 вказаної вище статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України (згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України). Підстави застосування частини другої статті 1167 ЦК України судами попередніх інстанцій (що не оскаржується сторонами) судами попередніх інстанцій не встановлені.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Матеріали справи містять належні та допустимі докази вини відповідача ОСОБА_1 у ДТП, яка сталася 02 серпня 2021 року, внаслідок якої позивачу було спричинено матеріальні збитки у розмірі 93934 грн. 44 коп., що підтверджується висновком експерта, а також, враховуючи виплату ОСОБА_2 страхової виплати у сумі 29904,71 грн, розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, становить 64029,73 грн.

Враховуючи положення ст.1194 ЦК України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної грошової суми, у зв`язку з чим рішення суду є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок щодо вартості матеріального збитку, завданого позивачеві, від 11.10.2021 року було складено з суттєвими порушеннями Методики товарознавчої експертизи, не знайшов свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій. При цьому, відповідач не скористався своїм правом на призначення у справі судової експертизи з даного питання.

Посилання апелянта на те, що ДТП сталася 02.08.2021 року, огляд автомобіля позивача відбувся 17.09.2021 року, а висновок зроблено лише 11.10.2021 року, не свідчать про його незаконність або неправильність з огляду на те, що у Євро протоколі, підписаному на місці ДТП, і висновках експерта описані однакові пошкодження автомобіля позивача.

Крім того, колегією суддів вважаються безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він на огляд запрошений не був, що позбавило його можливості переконатися у його об`єктивності, з тих підстав, що пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Наведена норма свідчить про те, що виклик заінтересованих осіб здійснюється лише у разі потреби і не є обов`язковим.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано доказів фактично понесених ним витрат, що виключає можливість визначити різницю між фактично понесеними витратами та страховою виплатою, спростовуються положеннями частини 1 статті 1194 ЦК України, якими передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто не зобов`язано особу, якій завдано збитків, надавати докази вже понесених фактичних витрат.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розміру суми відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_2 , оскільки вони зроблені на підставі ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Що стосується витрат, понесених позивачем на проведення експертизи та професійну правничу допомогу, стягнутих з відповідача, то колегія суддів зазначає про те, що апелянтом не наведено доводів на спростування зазначених сум.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи