ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» травня 2023 року

м. Харків

справа № 639/834/22

провадження № 22ц/818/480/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року в складі судді Марченко В.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 3000,00 грн з кожного відповідача щомісячно; стягнути додаткові витрати на придбання путівки на санітарно-курортне лікування ускладнень постковідного синдрому у вигляді захворювання діабет та бронхо-легенева недостатність в сумі 25 000,00 грн у рівних долях з відповідачів.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.

На вказані судові рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу судді від 18 лютого 2022 року, як таку, що має ознаку свавільної дискреції щодо вимагання судового збору за наявності у позивача пільги по сплаті судового збору відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»; скасувати ухвалу судді від 18 липня 2022 року про повернення позову про стягнення аліментів, як вручена позивачу 06 січня 2023 року в неврегульованому реальному конфлікті інтересів із позивачем в порушення підпункту 3 пункту 1 статті 28 згідно норм статті 67 Закону України «Про запобігання корупції»; задовольнити вимоги позовної заяви про стягнення аліментів з повнолітніх дітей у повному обсязі або повернути позов про стягнення аліментів на розгляд до суду першої інстанції з новим складом суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження в частині оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, не звернув увагу на те, що за подання позовної заяви у справах про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Зазначила, що ухвала судді від 18 лютого 2022 року із протиправними вимогами сплати судового збору за наявності у позивача пільги та протиправним приписом в резолютивній частині ухвали про те, що його протиправна ухвала оскарженню не підлягає, створила реальний конфлікт інтересів із позивачем.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду від 18 липня 2022 року необхідно задовольнити, ухвалу судді - скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки, вказані в ухвалі судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року, позивачкою не усунуто, у зв`язку з чим на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 3000,00 грн з кожного відповідача щомісячно; стягнути додаткові витрати на придбання путівки на санітарно-курортне лікування ускладнень постковідного синдрому у вигляді захворювання діабет та бронхо-легенева недостатність в сумі 25 000,00 грн у рівних долях з відповідачів.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви. Зокрема, в ухвалі зазначено, що оскільки позовні вимоги заявлено про стягнення додаткових витрат з дітей на матір, то до спірних правовідносин не може бути застосовано пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, позивачці необхідно сплатити судовий збір у належному розмірі.

Копію вказаної ухвали судді Решетько О.С. отримала 27 червня 2022 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив з того, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду першої інстанції від 18 лютого 2022 року, не усунуті, зокрема, не сплачено судовий збір.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею185 ЦПК України.

Частини 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення зі своїх дітей аліментів на її утримання та додаткових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за вимоги щодо стягнення аліментів, однак на вимоги щодо стягнення додаткових витрат пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюються. Таким чином, за ці вимоги ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 статті 136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_1 про її право на звернення до суду із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, або про звільнення від їх сплати у відповідності до вимог статті 136 ЦПК України.

Питання про можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору судом також не вирішувалось.

Сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття (розгляду) позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції не встановив її можливість сплатити судовий збір, не забезпечив дотримання розумного балансу між інтересами держави та особи та необґрунтовано обмежив її у праві на доступ до правосуддя.

Ураховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та, беручи до уваги, що при вирішенні питання щодо сплати судового збору майновий стан сторони має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір, висновок суду про повернення позовної заяви у зв`язку з несплатою судового збору не може бути визнаний достатньо аргументованим, а оскаржувана ухвала не є законною та обґрунтованою.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується спір по суті, питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року - задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 травня 2023 року.