ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

17 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 672/1429/19

Провадження № 22-з/4820/39/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №672/1429/19 у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року (суддя Федорук І.М., повне судове рішення складено 07 листопада 2022 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, зобов`язання вчинити дії.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи заяви і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належними їй на праві власності земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 (наданий час - Хмельницький район), Хмельницька область, кадастрові номери :02:001:0005, :02:001:0006, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту частину земельних ділянок площею 0,096 га шляхом знесення надземної та підземної частини кам`яного мура довжиною 31,9 м. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6700 грн 40 коп судових витрат. В решті рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року залишено без змін.

07 березня 2023 року ОСОБА_1 направила до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення та 13 березня 2023 року надіслала уточнення і просила стягнути з відповідачки 165 грн судових витрат.

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_2 .

В силу частини 2 статті 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За змістом наведених норм, відшкодування судових витрат можливе за сукупності наступних обставин: відшкодування таких витрат передбачене процесуальним законом, подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а також надання доказів понесення таких витрат.

ОСОБА_1 у поданих заявах просить відшкодувати судові витрати, понесені нею на оплату поштових відправлень: в розмірі 29 грн - за відправлення апеляційної скарги через Городоцький районний суд Хмельницької області; в розмірі 26 грн - за відправлення апеляційному суду квитанції про сплату судового збору від 27.12.2022; в розмірі 26 грн - за направлення до апеляційного суду клопотання від 06.02.2023; в розмірі 26 грн - за направлення відповідачці клопотання про зменшення суми витрат на правову допомогу від 07.03.2023; в розмірі 26 грн - за направлення до апеляційного суду клопотання про зменшення сум на правову допомогу від 07.03.2023 та в розмірі 32 грн - за направлення в апеляційний суд клопотання про відкладення розгляду справи від 08.03.2023 (т.3 а.с. 40, 42, 55, 56).

Проте, колегія суддів зазначає, що такі витрати не підлягають до відшкодування.

Так, ОСОБА_1 вказує, що 07.03.2023 нею було понесено витрати в розмірі 26 грн на оплату поштового відправлення на адресу ОСОБА_2 - заяви про зменшення суми витрат на правничу допомогу, що підтверджується фіскальним чеком від 07.03.2023 та описом вкладення (т.3 а.с. 41-42), однак направлення такої заяви стороні по справі не передбачено процесуальним законом. Частина 6 ст.137 ЦПК України, на підставі якої позивачкою подана заява про зменшення витрат, понесених ОСОБА_2 на правничу допомогу, не передбачає надсилання такої заяви іншому учаснику справи, а відтак, направивши цю заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 діяла на власний розсуд.

Також, фіскальний чек на суму 26 грн від 27.12.2022 за придбання марки, фіскальні чеки по 26 грн кожний від 27.12.2022, від 07.02.2023, від 07.03.2023 та за 08.03.2023 на суму 33,50 грн за оплату поштових послуг по направленню на адресу апеляційного суду клопотань та квитанція за оплату рекомендованого листа, адресованого Городоцькому районному суду на суму 29 грн не є в розумінні норм цивільного процесуального законодавства судовими витратами, що підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в січні 2019 року звернулася до суду із позовом, заявивши дві позовні вимоги немайнового характеру та сплативши судовий збір лише за одну позовну вимогу у розмірі 768,40 грн і районний суд, постановляючи судове рішення та задовольняючи частково позовні вимоги, стягнув з позивачки на користь держави 768, 40 грн судового збору (за одну вимогу немайнового характеру, в задоволенні якої відмовлено) та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн судового збору (за одну вимогу немайнового характеру, яка задоволена) і 3290 грн процесуальних витрат.

Проте, постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат скасовано та стягнуто з останньої на користь ОСОБА_1 6700, 40 грн судових (процесуальних) витрат (6280 грн за оплату позивачкою експертизи + (210,20 * 2 (50% сплаченого судового збору ОСОБА_1 за дві апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції)).

Але судом не вирішено питання про розподіл сплаченого позивачкою судового збору при подачі в грудні 2019 року позову в розмірі 768,40 грн з врахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Отже, керуючись положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 768,40 грн судового збору, сплаченого останньою (т. 1 а.с. 1) за подання позовної заяви в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 270, 381, 389, 390 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай