ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2264/22Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/348/23 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Шевчук Г. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 608/2264/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лемби Анастасії Віталіївни на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року, ухваленого суддею Яковець Н.В., повний текст рішення складено 09 лютого 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 3000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 грудня 2022 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 серпня 2014 року розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з ним.

Рішенням Чортківського райсуду від 19.05.2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 в його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 22 лютого 2021 року до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_5 досягнула повноліття та навчається у Вищому навчальному закладі ім. «Карла пізакане» м. Сапрі (Італія) за напрямком у сфері еногастрономії та готельної гостинності на трирічному періоді.

ОСОБА_1 в добровільному порядку коштів на утримання дитини під час навчання не надає, попри те, що вона є працездатною, здоровою особою, що надає їй можливість працевлаштуватись та утримувати дитину. Наскільки відомо, відповідачка має періодичний заробіток, про розмір якого не відомо.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої в с. Пробіжна, Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого в с. Пробіжна, Чортківського району, Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 , щомісяця кошти у розмірі 3000 гривень аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з вступу рішення в законну силу і до закінчення навчання 12.10.2025 року, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої в с. Пробіжна, Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073 грн. 60 коп судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Лемба А.В. просить скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року на ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що відповідач проживає в Польщі та має мінливий дохід та дуже низький соціальний рівень життя. Окрім цього, не має власного житла, а винаймає. Також ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ КБ Приват Банк у сумі 200000 грн.

Відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів, та завжди, як мала можливість, всі наявні гроші перераховувала на користь своїх дітей. Проте значна відстань між Італією, де живуть зараз діти та ОСОБА_6 , де зараз мешкає відповідач звісно ускладнює спілкування між ними, але ОСОБА_1 завжди намагається підтримувати контакт зі своїми дітьми.

Так, у позові ОСОБА_2 посилається на те, що спільна донька, в зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги , однак така обставина ним не доведена, як і не доведено наявність витрат позивача на побутові потреби доньки, на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення ним коштів на харчування чи транспорт тощо. Натомість, подана довідка про навчання ОСОБА_4 № 2190, яка не містить відомостей про вартість такого навчання та не відомо, чи є платним та скільки займає часу в день.

У 2022 році встановлено прожитковий мінімуму на одну особу у розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2022 року 2481 гривень. Донька є повнолітньою, але продовжує навчання. Потрібно враховувати те, що відповідачка сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, а тому розмір аліментів у сумі 3000 грн. є необґрунтовано завеликий.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин та враховуючи правила розумності та справедливості, ОСОБА_1 не має матеріальної можливості сплачувати щомісячні аліменти на утримання повнолітньої доньки.

Представник ОСОБА_2 адвокат Крива І.І. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лемби А.В. у якому зазначила, що не заслуговує на увагу те, що відповідачка немає матеріальної можливості сплачувати аліменти, оскільки має мінливий дохід та дуже низький соціальний рівень життя. Окрім цього, немає власного житла та винаймає його (наводяться вартість житла у Польщі). Хоча, жодних доказів на підтвердження вказаного факту не надається.

Сама відповідачка не заперечує факту проживання вже довгий час у Польщі, жодних доказів, які б підтверджували відсутність можливості працевлаштуватися (інвалідність чи хвороба) стороною відповідачки не надано. Сам по собі факт відсутності інформації про офіційні доходи не свідчить про те, що матеріальну допомогу дочці вона не може надавати.

На підтвердження важкого матеріального становища наводяться обставини кредитної заборгованості відповідачки. Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень стверджується, що 05.02.2020 року відкрито виконавче провадження, в якому стягувачем являється АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак не вказано суми вказаної заборгованості. Крім того, в судовому засіданні сама відповідачка на запитання представника позивача, стверджувала що згідно умов кредитного договору вона являється поручителем, а позивач, колишній її чоловік, позичальником. Тому, обов`язок щодо повернення кредиту має в першу чергу позивач, батько дитини, надавати утримання якій відмовляється відповідачка.

Не відповідає дійсності також твердження відповідачки щодо завжди надавала фінансову допомогу своїм дітям. Дана «допомога» стягується згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області по справі № 608/357/21 від 19.05.2021 за позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Іншої допомоги відповідачкою не надавалося. Та й самі аліменти згідно рішення суду відповідачка сплачує раз в пів року. Заборгованість по сплаті аліментів погашена відповідачкою через подання позовної заяви у даній справі.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими актів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг,перевіривши матеріали, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

29 серпня 2014 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 залишено проживати з батьком (заочне рішення Чортківського районного суду від 29 серпня 2014 року, справа № 608/1721/14-ц) (а.с. 5)

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області по справі № 608/357/21 від 19.05.2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 22 лютого 2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 773 від 12 вересня 2022 року, виданої Пробіжнянським старостинським округом Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про те, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входить: колишня дружина ОСОБА_1 , 1985 р.н.; дочка ОСОБА_4 , 2004 р.н; син ОСОБА_3 , 2006 р.н.. Колишня дружина в с. Пробіжна на даний час не проживає і місце її перебування невідоме. Діти перебувають на утриманні батька ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки про зарахування та відвідування № 2190 від 12 жовтня 2022 року, виданої Вищим навчальним закладом ім. Карла Пізакане м. Сапрі вбачається, що учениця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає у ум. Нола (пров. Неаполя), вперше зарахована до даної школи у 4-Б клас з напрямком у сфері - Еногастрономії та Готельної гостинності, навчальний рік 2022/2023, трирічний період ІР17 (а.с. 8-9).

Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з ним потребуючі, матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

У відповідності до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23- річного віку.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на день звернення із позовом донька сторін не досягла 23-річного віку, продовжила навчання, не працює, не заміжня. Навчання на денній формі навчання позбавляє її можливості працевлаштуватись та одержувати певний дохід, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідачка є працездатною, фізично здоровою особою, в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, має можливість утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення із останньої аліменти на повнолітню дочку до закінчення навчання 12.10.2025 року, але не більше, як до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 308/4214/18, від 05.09.2019 року у справі №202/7266/15.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Не заслуговують на увагу доводи представника апелянта про те, що ОСОБА_1 має мінливий дохід, проживаючи у Польщі, не забезпечена житлом, має заборгованість по сплаті кредиту, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих аргументів. Із інформації з Єдиного реєстру боржників вбачається, що ОСОБА_1 внесена в даний реєстр категорія стягнення документ, що не підпадає під згадану категорію, однак не зазначена сума боргу (а.с.26). Інших доказів, які б свідчили про суми боргу ОСОБА_1 в розмірі 191641,23 грн (як вказано в апеляційній скарзі) матеріали справи не містять.

Безпідставними є доводи апелянта на те, що вона надає матеріальну допомогу, як дочці, так і сину, крім сплати аліментів, не підтвердженні жодними доказами. Сплата аліментів проводиться не регулярно, що підтверджено копіями квитанцій від 09.09.2021 року, 14.09.2021 року, 06.12.2021 року, 25.05.2022 року, 06.09.2022 року, 04.09.2023 року (а.с. 27-32).

Крім того, із письмового пояснення, наданого дочкою сторін ОСОБА_5 , долученого до суду першої інстанції вбачається, що мати не цікавиться життям дітей, залишивши їх з батьком, матеріальної допомоги не надає, крім сплати аліментів раз на пів року (а.с. 51-53).

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України ОСОБА_1 не подана до суду доказів щодо її неспроможності працювати, скрутного матеріального стану чи погано здоров`я, який би надавав можливість не сплачувати аліменти в даному розмірі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лемби Анастасії Віталіївни залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року - без зміни.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 березня 2023 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Г.М. Шевчук