ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6180/21 Номер провадження 22-ц/814/1456/23Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Полтава

розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

судді: Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.,

Секретар: Даценко Н.В.

за участю: ОСОБА_1 , адвоката Ткаченко А.В., адвоката Нестеренко Н.М., представника Полтавської міської ради Лобач Ю.О., представника Управління майном комунальної власності міста Янченка Я.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування жилим приміщенням.,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимоги посилалась на те, що на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради № 225 від 24.04.1974 року позивача та її матір ОСОБА_2 вселено в кв. АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому позивача та її сина ОСОБА_3 переселено в кв. 2 цього ж будинку.

03.02.1988 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та останній з її згоди вселився в дану квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_5 , а тому ОСОБА_4 був прийнятий на квартирний облік складом із чотирьох осіб з 13.02.1991 року.

На підставі рішення № 25 від 15.01.1992 року ОСОБА_4 передано під розширення жилої площі кв. АДРЕСА_2 . З того часу сім`я позивача стала проживати фактично в двох квартирах, яка значиться як одна під № 2. Особовий рахунок на спірну квартиру був переоформлений на ОСОБА_4 .

У 2014 році позивач отримала у спадок кв. АДРЕСА_3 та змінила місце своєї реєстрації, але вказує, що фактично продовжувала проживати у спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Позивач просила суд визнати її членом сім`ї наймача квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила позивач разом з представниками, які посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що місцевим судом не повно досліджені обставини, що мають значення для справи, та дана невірна правова оцінка доказам, наданим позивачем.

Представниками відповідачів Полтавської міської ради та Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради подано відзиви на апеляційну скаргу, у доводах яких вважають рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, визначених ст.. 375 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 225 від 24 квітня 1974 року ОСОБА_2 , 1946 року народження, ОСОБА_6 , надано на заселення квартиру АДРЕСА_1 .

15 вересня 1985 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_9 . У послідуючому даний шлюб був розірваний.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 64 від 27 січня 1988 року вирішено в 1-кімнатну кв. 2 житловою площею 12,9 м2 в буд. по АДРЕСА_5 переселити ОСОБА_10 складом сім`ї з 2-х осіб з перепропискою та переоформленням особового рахунку на ОСОБА_10 .

03 лютого 1988 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 .

Згідно витягу з рішення виконкому міської ради № 76 від 13 лютого 1991 року, ОСОБА_4 прийнятий на квартирний облік складом сім`ї з 4 осіб в зв`язку з відсутністю мінімальних розмірів жилої площі та рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 19.04.2012 року згідно з пунктом 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, знятий як такий, у кого відпала потреба в наданні іншого жилого приміщення.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 25 від 15 січня 1992 року 1-кімнатну кв.1 жилою площею 13,8 м2 в буд. по АДРЕСА_5 передано під розширення жилої площі ОСОБА_4 , який складом сім`ї з 4-х осіб проживає в суміжній квартирі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 2014 року , яке посвідчене Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою позивач ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_3 . Право власності зареєстровано в установленому законом порядку.

Позивач знялась з реєстрації за адресою АДРЕСА_6 11 березня 2014 року, що визнавалось нею в суді першої інстанції.

12 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Київського районної у м. Полтаві ради з заявою щодо переоформлення особового рахунку на ОСОБА_4 в зв`язку з випискою та переміною місця проживання.

Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 105 від 08 квітня 2014 року дозволено КП «ЖЕО №2» переоформити особові рахунки у кв. АДРЕСА_7 на ОСОБА_4 з дружини ОСОБА_1 за взаємною згодою.

11 квітня 2014 року між КП «ЖЕО № 2» та ОСОБА_4 укладений договір № 073101 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відносно спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності письмової згоди наймача ОСОБА_4 на вселення позивачки у спірне житло, реєстрацію та проживання позивача, а отже і недоведеність позивачем набуття права користування спірною квартирою у встановленому законом порядку. При цьому суд взяв до уваги, що позивач має право власності на інше житло, у якому зберігає право користування, що підтверджується її реєстрацією у цьому житлі та іншими діями щодо даного житла, зокрема оформленням субсидії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 61 Житлового Кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні.

При цьому, під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

У постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №463/2277/20-ц наведено правовий висновок, згідно якого за змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_3 . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.

З 11.03.2014 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_8 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що звернення ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київського районної у м. Полтаві ради 12.04.2014 року з заявою щодо переоформлення особового рахунку на ОСОБА_4 обумовлено саме випискою її та переміною місця проживання.

Отже, з наведеного слідує, що висновок місцевого суду про недоведеність позивачем, факту дотримання встановленого статтями 64, 65, ЖК України порядку вселення її у спірну квартиру є вірним.

Доводи апеляційної скарги правильність цих висновків не спростовують та зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду та переоцінки доказів на власну користь.

Доводи щодо необізнаності позивача з наслідками зняття з реєстрації у спірній квартирі колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вірно встановлено місцевим судом, з 2014 року позивач мала можливість отримати необхідну юридичну консультацію щодо порядку та правових наслідків її дій щодо зняття з реєстрації у спірній квартирі.

Крім того, вказані доводи жодним чином не спростовують факту набуття позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_3 , що з огляду на наведені вище норми закону позбавляє її права самостійного користування квартирою, що перебуває у державній або комунальній власності.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

Л.М. Хіль