ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м.Суми

Справа №592/9968/21

Номер провадження 22-ц/816/676/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нанка Тетяна Іванівна, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Страшка Євгена Володимировича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2023 року в складі судді Литовченка О.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 22 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 липня 2012 року до позивача звернувся ОСОБА_2 з проханням надати йому в борг 60000 доларів США. Враховуючи, що позивач добре знав ОСОБА_2 і на той час в його наявності була така сума грошей, він погодився надати йому в борг 60000 доларів США, за умови повернення зазначеної вище суми до 01 січня 2015 року.

Саме на цих умовах вони уклали договір позики. На підтвердження отримання коштів ОСОБА_2 було надано особисту письмову розписку від 10 липня 2012 року із зазначенням умов їх повернення. ОСОБА_2 частково виконано умови договору позики, а саме: 25 червня 2015 року ОСОБА_2 повернуто 5000 доларів США; 12 червня 2018 року повернуто ще 5000 доларів США.

Але, незважаючи на досить тривалий час користування позикою ОСОБА_2 не повернув йому отримані кошти. На неодноразові звернення в усному порядку, з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення залишку боргу, ОСОБА_2 ігноруються. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 , незважаючи на встановлений та погоджений порядок і умови повернення грошових коштів уникає виконання зобов`язання, він вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

12 травня 2021 року Ковпаківським районним судом м. Суми позовні вимоги були задоволені та вирішено стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 10 липня 2012 року в розмірі 1391920 грн 00 коп. та стягнуто судовий збір з ОСОБА_2 у розмірі 11350 грн 00 коп.

Під час дій, спрямованих на виявлення майна ОСОБА_2 , позивачем було встановлено, що за час існування боргу, ОСОБА_2 15 грудня 2016 року подарував 2/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , своїй дружині ОСОБА_3 та своїй доньці ОСОБА_4 , а також 2/3 частини земельної ділянки, що також знаходиться за цією адресою та має кадастровий номер :01:006:0002.

Відповідно до пункту 1 договору дарування 2/3 часток житлового будинку дарувальник подарував у власність обдаровуваним належну йому на праві приватної власності 2/3 частки житлового будинку. Аналогічний пункт визначений в договорі дарування земельної ділянки.

ОСОБА_2 , відчужуючи за безвідплатним договором належне на праві власності нерухоме майно своїй дружині - ОСОБА_3 та своїй доньці ОСОБА_4 , будучи обізнаним про наявність заборгованості перед позивачем у розмірі на той час 55 000 доларів США, міг передбачити негативні наслідки для себе, у випадку не виконання умов договору позики та подальшого судового рішення про стягнення боргу, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом оспорюваного договору дарування та переслідував єдину мету ухилитися від виконання грошового зобов`язання за рахунок відчужуваного майна та його подальшого збереження від примусової реалізації в рахунок погашення заборгованості за можливим рішенням суду про стягнення з нього боргу за договором позики. Укладений відповідачами договір дарування не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, у зв`язку з чим, є фіктивним на підставі ст. 234 ЦК України.

Водночас зазначає, що законним представником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її мати - ОСОБА_3 , яка діяла від себе особисто та як законний представник від імені та в інтересах малолітньої доньки при укладанні оскаржуваних договорів дарування. Таким чином, ОСОБА_3 є законним представником ОСОБА_4 у відповідній справі.

У пункті 4 договору дарування 2/3 часток житлового будинку зазначено, що дарувальник гарантує, що житло, яке є предметом цього договору на момент укладення цього договору нікому іншому не продано, не подаровано, іншим способом не відчужене, - відносно нього не укладено будь-яких договорів щодо користування з іншими особами, як юридичний адрес воно не використовується, під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, внаслідок дарування будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, які знаходились на утриманні дарувальника або зареєстрованих у будинку.

У пункті 3.2. договору дарування 2/3 часток земельної ділянки зазначено, що дарувальник стверджує, що земельна ділянка на момент укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає. Як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесена. Обмеження та сервітути на земельну ділянку не зареєстровані, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим Управлінням Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області від 28 листопада 2016 року за № НВ-016.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 грудня 2016 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нерухоме майно - на 1/3 частки житлового будинку (загальна площа 312,8 кв. м, житлова площа 64,4 кв. м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 грудня 2016 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на нерухоме майно - на 1/3 частки житлового будинку (загальна площа 312,8 кв. м, житлова площа 64,4 кв. м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 грудня 2016 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на нерухоме майно - на 1/3 частки житлового будинку (загальна площа 312,8 кв. м, житлова площа 64,4 кв. м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Саме після укладення договору позики грошових коштів у сумі 60000 доларів США, який було укладено 10 липня 2012 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) та невиконання позичальником умов договору позики щодо повернення позикодавцю займаної грошової суми між відповідачами, які між собою є родичами, а саме: чоловіком та дружиною, а також батьком та донькою, був укладений спірний договір дарування житлового будинку та земельної ділянки. Оскільки за цим договором позики позичальник зобов`язувався повернути позичені кошти до 01 січня 2015 року, але на цей момент ним було повернуто лише 5000 доларів США, що свідчить про наявне зобов`язання у останнього сплатити ще 55000 доларів США, тож з дій ОСОБА_2 вбачається, що укладені 15 грудня 2016 року договори дарування житлового будинку та земельної ділянки були спрямовані на убезпечення себе від примусового стягнення з останнього грошових коштів, які він винен ОСОБА_1 за договором позики від 10 липня 2012 року.

Згідно із експертним висновком за результатами проведення комплексної оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи № 98/1441/40 від 29 грудня 2020 року вартість будинку по АДРЕСА_1 , що визначена порівняльним підходом, з округленням менше 0,01%, складає 2076000 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_2 свідчать про порушення виконання зобов`язань перед ОСОБА_1 за договором позики від 10 липня 2012 року та недобросовісне і фіктивне укладення договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15 грудня 2016 року, які укладені з метою приховання наявного у своїй власності майна, яке може стати забезпеченням виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .

Посилаючись на вищевикладене, просив визнати договір дарування 2/3 часток житлового будинку від 15 грудня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. недійсним; визнати договір дарування 2/3 часток земельної ділянки від 15 грудня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. - недійсним; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності: запис про право власності № 18060580 від 15 грудня 2016 року на 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 та внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Нанки Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32952722 від 15 грудня 2016 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності: запис про право власності № 18060449 від 15 грудня 2016 року на 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Нанки Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32952722 від 15 грудня 2016 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності: запис про право власності № 18060915 від 15 грудня 2016 року на 1/3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 та внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Нанки Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32952722 від 15 грудня 2016 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності: запис про право власності № 18060854 від 15 грудня 2016 року на 1/3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Нанки Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32952722 від 15 грудня 2016 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишений без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Страшок Є.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків та не врахував, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визначається судом недійсним. Тож для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. Зазначає, що при цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені таким правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Страшка Є.В. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки явка до апеляційного суду є не обов`язковою, а позиція позивача ОСОБА_1 є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Титора Р.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування 2/3 часток житлового будинку, укладеного 15 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 , яка діє від себе особисто та як законний представник від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі згоди батька малолітньої доньки ОСОБА_2 та згідно витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 жовтня 2016 року № 559 «Про надання дозволу на укладення майнових угод за участю малолітніх та неповнолітніх, що проживають у місті Суми» (обдаровані), які попередньо ознайомлені з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, з вимогами чинного законодавства щодо виникнення права власності, а також з вимогами Податкового кодексу України, усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, уклали договір про таке: дарувальник (чоловік і батько) подарував 2/3 частки, а обдаровувані ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (донька), прийняли у дар по даному договору у спільну часткову власність по 1/3 частці кожна, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на приватизованій земельній ділянці, загальною площею 0,2374 га, кадастровий номер :01:006:0002, надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Житловий будинок належить дарувальнику на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. 03 липня 2015 року за № 4901.

Згідно звіту про незалежну оцінку відчужуваного майна від 08 грудня 2016 року оціночна вартість 2/3 часток житлового будинку становить 160924 грн 00 коп., цей дар сторони оцінюють у 160924 грн 00 коп.

Особи, які уклали договір повною мірою розуміють умови і значення цього правочину, його правові наслідки, цей правочин не містить характеру фіктивного та удаваного.

Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. за № 4963 (т. 2 а. с. 164 - 165).

На підставі договору дарування 2/3 часток земельної ділянки, укладеного 15 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 , яка діє від себе особисто та як законний представник від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі згоди батька малолітньої доньки ОСОБА_2 та згідно витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 жовтня 2016 року № 559 «Про надання дозволу на укладення майнових угод за участю малолітніх та неповнолітніх, що проживають у місті Суми» (обдаровані), які попередньо ознайомлені з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, з вимогами чинного законодавства щодо виникнення права власності, а також з вимогами Податкового кодексу України, усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, уклали договір про таке: дарувальник (чоловік і батько) подарував 2/3 частки, а обдаровувані ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (донька), прийняли у дар по даному договору у спільну часткову власність по 1/3 частці кожна, земельну ділянку, загальною площею 0,2374 га, кадастровий номер :01:006:0002, надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно звіту про незалежну оцінку відчужуваного майна від 08 грудня 2016 року експертна грошова оцінка земельної ділянки, що відчужується, складає 42764 грн 00 коп., цей дар сторони оцінюють у 42764 грн 00 коп.

Земельна ділянка належить дарувальнику на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. 03 липня 2015 року за № 4902.

Особи, які уклали договір, повною мірою розуміють умови і значення цього правочину, його правові наслідки, цей правочин не містить характеру фіктивного та удаваного.

Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. за № 4964 (т. 2 а. с. 161-163).

Розпорядженням Голови Сумської обласної державної адміністрації № 252-ОД від 19 травня 2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки в містах області» в АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 144-145).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року у справі № 592/9635/16, яке набрало законної сили 15 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, розірвано шлюб між ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області 13 жовтня 2012 року, актовий запис № 1259. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2021 року у справі № 592/4211/21, яке набрало законної сили 14 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму заборгованості за договором позики від 10 липня 2012 року в розмірі 50000 доларів США, що еквівалентно 1391920 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 11350 грн 00 коп.

Згідно мотивувальної частини рішення, 10 липня 2012 року, на підставі власноруч написаної письмової розписки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , готівковим способом у борг грошову суму в розмірі 60000 доларів США, яку зобов`язався повернути позикодавцю у повному обсязі до 01 січня 2015 року.

25 червня 2015 року і 12 червня 2018 року ОСОБА_2 частково виконав умови договору позики від 10 липня 2012 року, відшкодувавши ОСОБА_1 борг на суму 10000 доларів США (двома платежами по 5000 доларів США).

Згідно письмової розписки від 12 червня 2018 року, ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 залишок боргу в розмірі 50000 доларів США у строк до 01 січня 2021 року.

Проте, станом на 12 травня 2021 року, позичальник отримані грошові кошти ОСОБА_1 у повному обсязі не повернув (т. 2 а.с. 143).

Згідно копії висновку експертів № 98/1441/40 за результатами проведення комплексної оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 592/7692/20, провадження № 2/592/2427/20 від 29 грудня 2020 року: дійсна ринкова вартість нерухомого майна житлового будинку із прибудовами та господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 складає 2076000 грн 00 коп. (т. 2 а. с. 128-141).

08 лютого 2022 року постановою про відкриття виконавчого провадження (ВП№68562282) приватного виконавця Пересадько О.Б., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 592/4211/21, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 18 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму заборгованості за договором позики від 10 липня 2012 року в розмірі 50000 доларів США, що еквівалентно 1391920 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 11350 грн 00 коп. (т. 3 а. с. 20).

08 лютого 2022 року постановою приватного виконавця Пересадько О.Б. (ВП№68562282) при примусовому виконанні виконавчого листа № 592/4211/21, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 18 червня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (т. 3 а. с. 21).

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Забезпечено позов шляхом накладення заборони на вчинення реєстраційних дій щодо 2/3 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 2/3 земельної ділянки, що також знаходиться за цією адресою та має кадастровий номер :01:006:0002, що належать ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до набрання законної сили рішенням суду по справі. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 03 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , діючої і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , залишено без задоволення. Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2022 року залишено без змін.

Заборона на вчинення реєстраційних дій щодо 1/3 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 земельної ділянки, що також знаходиться за цією адресою та має кадастровий номер :01:006:0002, що належать ОСОБА_2 відсутня (т. 1 а. с. 53-54, 88-90).

Відповідачем ОСОБА_2 надано довідку-виписку транзакцій по картці/рахунку, належного йому за період 2016-2020 роки на підтвердження сплати сум на утримання будинку АДРЕСА_1 (т. 3).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2022 року (справа № 592/7692/20) у справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє самостійно, та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про поділ майна, що перебуває в спільній частковій власності зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 592/9968/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє відповідач ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нанка Тетяна Іванівна про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на обґрунтування тих обставин, що при укладенні оспорюваних договорів дарування відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самостійно та в інтересах малолітньої дитини діяли недобросовісно та нерозумно, відповідач ОСОБА_2 мав намір, реалізуючи власні повноваження, завдати шкоди іншій особі, зокрема, стягувачу ОСОБА_1 , свідомо безоплатно відчуживши вартісне майно, за рахунок якого могло бути виконане боргове зобов`язання відповідача ОСОБА_2 перед кредитором ОСОБА_1 , а тому прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами сторони позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частина п`ята статті 203 ЦК України визначає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У постановах Верховного Суду України: від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09 серпня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц викладено висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. У фіктивних правочинах воля сторін не відповідає зовнішньому їх прояву, тобто, обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц зазначила, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Суд першої інстанції під час судового розгляду справи встановив, що право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок першопочатково виникло на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. 03 липня 2015 року за № 4902 та № 4901 відповідно, тобто майже через три роки після укладення договору позики з ОСОБА_1 (10 липня 2012 року) та через пів року після кінцевої дати повернення позики, зазначеної в розписці від 10 липня 2012 року (01 січня 2015 року).

Крім того у власності ОСОБА_2 перебуває 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частки земельної ділянки, загальною площею 0,2374 га, кадастровий номер :01:006:0002, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які не перебувають під обтяженням (не накладена заборона на вчинення реєстраційних дій на належну йому частку судом та відсутній відповідний арешт, який накладено в рамках виконавчого провадження (ВП№68562282) приватним виконавцем, яке відкрито постановою приватного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 592/4211/21, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 18 червня 2021 року лише 08 лютого 2022 року, а позовна заява ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними надійшла до місцевого суду ще 10 серпня 2021 року).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на обґрунтування тих обставин, що при укладенні оспорюваних договорів дарування відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самостійно та в інтересах малолітньої дитини діяли недобросовісно та нерозумно, відповідач ОСОБА_2 мав намір, реалізуючи власні повноваження, завдати шкоди іншій особі, зокрема, стягувачу ОСОБА_1 , свідомо безоплатно відчуживши вартісне майно, за рахунок якого могло бути виконане боргове зобов`язання відповідача ОСОБА_2 перед кредитором ОСОБА_1 , а тому місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

З вищенаведених підстав відсутні й підстави для задоволення пред`явлених ОСОБА_1 похідних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про проведену реєстрацію права власності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Страшка Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина