Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Справа № 608/1626/22

Номер провадження6/608/7/2023

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Квятковська Л. Й. ,

з участю секретаря Маришевої Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича про визначення частки майна боржника, яким володіє спільно з іншими особами по справі №608/1626/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Снігур О.Ю. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника, яким володіє спільно з іншими особами по справі №608/1626/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вказавши заінтересованими особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визначити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 частки земельної ділянки, кадастровий №:01:002:2665, площею 0,0437 га , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 1/2 частки

господарської будівлі загальною площею 46,2 кв. м, що розташовані за адресою

АДРЕСА_2 . В поданні просив розгляд проводити без його участі.

Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що подання слід задовольнити з наступних мотивів.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) заборгованість в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) 2559 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області від 28.11.2022 року відкрито виконавче провадження №70429253 з виконання виконавчого листа №608//1626/22, виданого 11.11.2022 року Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , заборгованість в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області від 28.11.2022 року , відкрито виконавче провадження №70435713 з виконання виконавчого листа №608//1626/22, виданого 11.11.2022 року, Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , 2559 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень судового збору.

Дані виконавчі провадження відповідно до ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" об`єднано у зведене виконавче провадження № 70435730, копії постанов виконавчого провадження надіслано сторонам. Проте ОСОБА_2 рішення суду в добровільному порядку не виконала.

Під час примусового виконання рішення суду виконавцем було встановлено, що ОСОБА_2 попередньо мала інше прізвище, про що свідчить актовий запису про шлюб №1829 від 29.10.2005 року, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб із ОСОБА_5 , отримала прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6 . 16 квітня 2009 року вона змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , що підтверджується актовим записом про зміну імені № 10 від 16.04.2009 року.

Відповідно до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" виконавцем вжито заходів щодо перевірки майнового стану боржника, в результаті вжитих заходів встановлено, що ОСОБА_2 коштів, будь-яких доходів, та рухомого майна, що належить їй та на яке можна було б звернути стягнення для виконання рішення суду не виявлено.

В ході примусового виконання за боржником ОСОБА_8 виявлено зареєстроване нерухоме майно , а саме :

- 1/2 частини квартири

АДРЕСА_5 , загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 24,3 кв. м, та

складається з: 2-1. кімната пл. 16,7 кв.м, 2-2. кухня пл. 10,3 кв. м, 2-3. кімната пл.7,6 кв. м,

2-4. кладова пл. 4,3 кв.м, 2-5.коридор пл.4,4 кв. м, 2-6. коридор пл. 4,2 кв. м, 11- підвал

пл.4,9 кв. м);

- земельна ділянка, кадастровий № :01:002:2665, площею 0,0437 га, цільове

призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських

будівель і споруд, місцезнаходження:

АДРЕСА_2 (спільна сумісна власність ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 ).

Із виходом за адресою АДРЕСА_2 , для складання постанови про опис та арешт майна боржника, встановлено, що на земельній ділянці кадастровий № :01:002:2665, площею 0,0437 га , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , знаходиться квартира АДРЕСА_6 , будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 24,3 кв. м, та складається з: 2-1. кімната пл. 16,7 кв. м, 2-2. кухня пл. 10,3 кв. м, 2-3. кімната пл.7,6 кв. м, 2-4. кладова пл. 4,3 кв. м, 2-5. коридор пл. 4,4 кв. м, 2-6. коридор пл. 4,2 кв. м,11- підвал пл.4,9 кв. м) та на даній земельній ділянці знаходиться господарська будівля, якої у свідоцтві про право власності та інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно немає.

Факт наявності додаткових забудов земельної ділянки також підтверджується додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.12.2022 року № 022. Згідно даного додатку відображається конфігурація земельної ділянки кадастровий № :01:002:2665 та схема-розміщення двох забудов.

У зв`язку із чим виконавцем направлено вимогу до Чортківського ОК МБТІ щодо перевірки земельної ділянки кадастровий № :01:002:2665 на наявність додаткових забудов. Згідно повідомлення Чортківського ОК МБТІ за вих. № 7 від 22.02.2023 року встановлено, що при обстежені квартири АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .було виявлено, що на присадибній земельній ділянці кадастровий № :01:002:2665, знаходиться господарська будівля, загальною площею 46,2 кв.м, (камінь бутовий; стіни-цегла; покрівля - азбофанера) , підтвердженням цього надано схему розташування будівель та споруд від 22.02.2023 року.

Відповідно до ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження " виконавець разом із житловим будинком, об`єктом незавершеного будівництва звертає стягнення також на прилеглу земельну ділянку, та інші об`єкти що належить боржнику.

Відповідно до ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 02.03.2023 року, згідно якої описано та накладено арешт на: - 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 24,3 кв. м, та

складається з: 2-1. кімната пл. 16,7 кв.м, 2-2. кухня пл. 10,3 кв. м, 2-3. кімната пл.7,6 кв. м,

2-4. кладова пл. 4,3 кв. м, 2-5.коридор пл. 4,4 кв. м, 2-6. коридор пл. 4,2 кв. м, 11- підвал

пл.4,9 кв. м); земельну ділянку кадастровий № :01:002:2665, площею 0,0437 га , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , (спільна сумісна власність ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 ); - господарську будівлю загальною площею 46,2 кв.м.,(камінь бутовий; стіни-цегла; покрівля - азбофанера), та знаходиться на земельній ділянці кадастровий № :01:002:2665(спільна сумісна власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ), за адресою : АДРЕСА_2 .

Опис вищезазначеного майна проведено у зв`язку із тим, що це єдине майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості боржника згідно рішення суду.

Арештоване майно належить ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.05.1994 року виданого Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації згідно Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Але в свідоцтво про право власності на житло видано лише на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 24,3 кв. м. Про господарську будівлю загальною площею 46,2 кв. м та частку яка належить ОСОБА_8 у свідоцтві про право власності не зазначено. Виходячи з вищенаведеного арештоване майно знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , чим ускладнює подальше звернення стягнення на майно боржника.

Враховуючи норми статей 186, 380, 381 Цивільного кодексу України, господарські будівлі, споруди і приміщення, що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для побутового обслуговування власників (співвласників) будинку, забезпечення їх необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі (житлового будинку) і не є самостійними нерухомими речами. У зв`язку з цим право власності на такі господарські будівлі, споруди і приміщення, як на окремі об`єкти нерухомого майна, не визнається. Приналежність слідує за головною річчю.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До державного житлового фонду відноситься житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (стаття 1 цього Закону).

Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають (частина 2 статті 10 вказаного Закону).

Конституційний Суд України рішеннями від 02.03.2004 № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 та від 09.11.2011 № 14-рп/2011 у справі № 1-22/2011 надав офіційні тлумачення цієї статті, суть яких зводиться до того, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Таким чином, право власності на господарські будівлі, споруди і приміщення багатоквартирного будинку/гуртожитку набуваються особами разом із набуттям права власності на житлові приміщення даного будинку/гуртожитку (далі - будинок). При цьому у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх прав попереднього власника як співвласник (частина 3 статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до частини 1 статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами 1, 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. При цьому до спільного майна багатоквартирного будинку відносяться приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).

Отже, враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства, окремого правовстановлюючого документа, який би визначав частку співвласника дво- або багатоквартирного будинку в майні спільної власності не існує.

Право власності співвласника на спільне майно дво- або_багатоквартирного будинку (у тому числі господарські будівлі, споруди і приміщення будинку) підтверджується правовстановлюючим документом співвласника на квартиру в цьому будинку. При реєстрації права власності на приватизовану квартиру реєстратор не має законних підстав для встановлення розміру частки співвласника дво- або багатоквартирного будинку в майні спільної сумісної власності.

Відповідно в документах, які підтверджують право власності особи на квартиру, ці частки згідно з законодавством не зазначаються.

Дво - або багатоквартирні будинки та належні до них господарські будівлі, споруди і приміщення є нерозривно пов`язаними із земельними ділянками, на яких вони розміщені.

Відповідно до частини 2 статті 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно, на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц (ЄДРСРУ № 87393444) зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 483акону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

З урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна;у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного(приватного) виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, та розмір частки боржника.

Виходячи із того, що на момент звернення до суду із поданням про визначення частки майна боржника, земельна ділянки кадастровий № :01:002:2665, площею 0,0437 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , та господарська будівля загальною площею 46,2 кв. м (камінь бутовий; стіни-цегла; покрівля - азбофанера), яка знаходиться на земельній ділянці кадастровий № :01:002:2665, є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ),жителів АДРЕСА_2 . Та на момент розгляду подання вищезазначене майно залишається у спільній сумісній власності цих же осіб, що призводить до неможливості виконання рішення суду.

Тому є підстави задоволення подання шляхом визначення за ОСОБА_2 1/2 частки земельної ділянки кадастровий № :01:002:2665, площею 0,0437 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 1/2 частки господарської будівлі загальною площею 46,2 кв. м, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , яка спільно володіє із іншою особою .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-260, 353, 354, 443 ЦПК України, ст. 181, 186, 187, 379, 382 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 10,18,48,56 Закону України "Про виконавче провадження ", -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Визначити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителькою,

АДРЕСА_1 частки земельної ділянки кадастровий №

:01:002:2665, площею 0,0437 га , цільове призначення: для будівництва і

обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 1/2 частки

господарської будівлі загальною площею 46,2 кв. м, що розташовані за адресою

АДРЕСА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л. Й. Квятковська