Справа № 381/399/22
Провадження № 2/369/1491/23
РІШЕННЯ

Іменем України

09.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 381/399/22 за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи доводи заяви, посилається на те, що рішенням Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 липня 2020 року № 63-34 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 322281201:01:008:5163 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Віта-Поштова Київської області.

Право власності на земельну ділянку було зареєстроване за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 липня 2020 року державним реєстратором Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Софін А.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

В подальшому 08 жовтня 2020 року земельна ділянка була відчужена позивачкою на користь громадянки ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6966.

Разом з тим, в січні 2022 року позивачці стало відомо про існування рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-45 про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та прийняття її до земель територіальної громади межах Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Позивачка вважає рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-45 незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивачка зазначає, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування прийняте на підставі ніби-то поданої ОСОБА_1 заяви про добровільну відмову від права власності на користь територіальної громади на земельну ділянку з площею 0,1200 га з кадастровим номером 322281201:01:008:5163. За результатами розгляду цієї заяви сільська рада вирішила припинити право власності позивачки на вищевказану земельну ділянку.

Водночас, позивачка наголошує, що не подавала таку заяву про добровільну відмову від права власності на земельну ділянку.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що єдиною заявою, яку вона подавала до сільської ради, була заява від 28 липня 2020 року, в якій мова йшла про скасування рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарськи будівель і споруд на АДРЕСА_1 , яка не має відношення до земельної ділянки з кадастровим номером 322281201:01:008:5163.

Враховуючи вищенаведене, позивачка вважає оспорюване рішення органу місцевого самоврядування незаконним, оскільки нею не подавалося жодних заяв та не укладалися угоди щодо передання права власності на земельну ділянку на користь територіальної громади.

За таких обставин позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-45.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2022 року матеріали справи № 381/399/22 передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 20 травня 2022 року прийняв справу до свого провадження, відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання.

У липні 2022 року до суду надійшов відзив Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що доводи позовної заяви є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Так відповідач зазначає, що ОСОБА_1 подавала заяву про скасування рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і після цього подала також заяву про надання безоплатно у власність земельної ділянки розміром 0,12 га у с. Юрівка для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд із державної чи комунальної власності в існуючих межах сільської ради. За результатами розгляду останньої заяви Віта-Поштовою сільською радою були прийняті рішення від 29 липня 2020 року № 64-45 «Про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та прийняття її до земель територіальної громади в адміністративних межах Віта-Поштової сільської ради» та від 29 липня 2020 року № 64-46 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 ». Відповідач переконаний, що оскаржуване рішення було прийняте з дотриманням норм закону, оскільки підставою для його прийняття була заява ОСОБА_1 про скасування рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Надання дозволу на розробку проекту землеустрою є одним з етапів набуття права власності на земельну ділянку державної чи комунальної власності. Оскільки позивачкою уже було сформовано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:5163, то заяву про скасування рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач вважав як заяву про відмову від цієї земельної ділянки. Крім того позивачкою також подано заяву з наміром отримати іншу земельну ділянку. Такі обставини в своїй сукупності і стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Відповідач наголошує на тому, що внаслідок задоволення позовних вимог позивачка фактично двічі скористається своїм правом на отримання у власність земельної ділянки, що суперечить положенням статті 116 ЗК України.

У серпні 2022 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив Гатненської сільської ради, в якій позивачка посилається на те, такі дії органу місцевого самоврядування протиправно позбавили її права власності на земельну ділянку, оскільки такі дії можуть вчинятися у зв`язку з відмовою власника від земельної ділянки. В той же час, позивачка не відмовлялася від земельної ділянки. Крім того, на час звернення з позовом за позивачкою не зареєстровано іншої земельної ділянки, крім тієї, право власності на яку припинене на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 25 січня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 01 квітня 2020 року надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтованою площею 0,12 га в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 липня 2020 року № 63-34 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 з врахуванням рішення Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 01 квітня 2020 року № 60-15, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 30 червня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :01:008:5163, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

ОСОБА_1 28 липня 2020 року звернулася до Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з заявою про скасування рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .

Також 28 липня 2020 року ОСОБА_1 подано до Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області заяву про надання безоплатно у власність земельної ділянки розміром 0,12 га в АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-45 припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :01:008:5163 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Доручено сільському голові підписати угоду про передачу права власності на земельну ділянку.

Рішенням Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-46 надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтованою площею 0,12 га на АДРЕСА_2 . Рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до фізичної чи юридичної особи, що є розробником документації із землеустрою.

За змістом договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :01:008:5163, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова.

Відповідно до рішення Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області віл 06 листопада 2020 року № 15 Віта-Поштову сільську раду Києво-Святошинського району Київської області припинено в результаті реорганізації шляхом приєднання до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області. За змістом цього рішення Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області стала правонаступником всіх прав та обов`язків Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вважає, що її право власності порушене протиправними діями органу місцевого самоврядування ляхом прийняття рішення про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Згідно зі статтею 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або не визнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара, в селищах не більше 0,15 гектара, в містах не більше 0,10 гектара;

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову у надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розробник проєкту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проєкту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з частинами першою, третьою-п`ятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України.

Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.

Рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процедури отримання права власності (права користування) на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від цього висновку, про що зазначила у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц.

Відповідно до вимог частини першої статті 140 ЗК України підставою припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Оскільки рішення про надання дозволу на розробку землеустрою не є правовстановлюючим актом та носить вичерпний характер, оскільки спрямоване виключно на надання дозволу на вчинення певної дії, водночас не гарантує особі набуття права власності на певну земельну ділянку, то заява позивачки про скасування рішення, яким було надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою, не може бути ототожнена з відмовою власниці земельної ділянки від права власності на цю ж земельну ділянку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-45, яким було припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :01:008:5163, було без передбачених законом підстав.

Повно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2020 року № 64-45 про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та прийняття її до земель територіальної громади в адміністративних межах Віто-Поштової сільської ради.

Стягнути з Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області (код ЄРДПОУ 04358508, адреса: Київська обл., Фастівський район, с. Гатне, вул. Київська. 138) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Фінагеєва