Справа № 132/3414/22
Провадження № 2/132/173/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" квітня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23.05.2006 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 842.

Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Шлюб існує лише формально. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, спільне життя та збереження шлюбу неможливе. За вказаних підстав звертається в суд з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи наяна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву (зареєстрована за вх. 3673/23 від 26.04.2023) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимогим визнає, проти стягнення судових витрат заперечує.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.05.2006 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 842.

Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім`ю.

Згідно ст.110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин.

Спільне сімейне життя сторін не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Шлюб існує лише формально. У призначений судом строк примирення подружжя не відбулося. Сім`я розпалась остаточно, спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і її подальше збереження буде суперечити інтересам сторін.

Окрім того, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу позивача надалі іменувати прізвищем « ОСОБА_6 ».

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із п.п.1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України і у разі відмови в позові судові витрати щодо сплати професійної правничої допомоги покладаються на позивача.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Врахувавши вищевикладене, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем заявлено клопотання про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано:ордер серія АВ №1057413 від 26.12.2023; договір про надання правничої допомоги від 21.12.2022; детальний опис робіт (надани послуг) за договором про надання правничої допомоги від 21.12.2022; квитанцію №9 від 21.12.2022. Тобто позивачем надано докази саме фактичного понесення витрат на правничу допомогу в розмір 3000 грн згідно квитанції № 9 від 21.12.2022.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі і під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обгрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, № 33210/07 і 41866/08) та "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, № 37246/04).

Виходячи з наведеного, а також враховуючи той факт, що відповідачем не спростований факт надання адвокатом Мороз І.В. професійної правничої допомоги у цій справі, витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.105, 110, 111, 112, 113 СК України, ст.ст.12, 80, 81, 133, 141, 211, 223, 247, 259, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.05.2006 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 842.

Після розірвання шлюбу позивача надалі іменувати прізвищем « ОСОБА_6 ».

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Після набрання цим рішенням законної сили, його копію невідкладно направити до місцевого органу державної реєстрації актів цивільного стану, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: