ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 695/1335/22
Провадження № 22-ц/821/164/23
Категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Гончар Н.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Сизько Борис Борисович

відповідач: Виконавчий комітет Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області

представник відповідача: адвокат Хорошун Оксана Володимирівна

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року (ухваленого під головуванням судді Степченка М.Ю. в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст судового рішення складено 18 листопада 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 лютого 2021 року на підставі розпорядження сільського голови Гельмязівської сільської ради Хомко В.Ф. було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. У день звільнення, вказує позивачка, їй не були виплачені суми, належні працівникові при звільненні.

ОСОБА_1 зазначає, що постановою Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року по справі № 695/2338/21 ухвалено стягнути з Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 16488,25 грн. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. Дане рішення набрало законної сили 21 грудня 2021 року.

30 грудня 2021 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області було видано виконавчий лист.

ОСОБА_1 вказує, що 10 лютого 2022 року на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року відповідач перерахував на банківський рахунок заборгованість по заробітній платі.

Позивачка вважає, що оскільки спір про розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати між сторонами відсутній, то відповідач на підставі ст.117 КЗпП України зобов`язаний виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 12 лютого 2021 року по 10 лютого 2022 року, який становить 209424,61 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Стягнуто з Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 209 424,61 грн.

Стягнуто з Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради на користь держави судовий збір у розмірі 2094,25 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що оформивши звільнення позивачки та видавши їй трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником остаточного розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Суд першої інстанції вважає вірним обрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зроблений позивачкою, не вбачає підстав для його зменшення, а тому прийшов до висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , який підлягає стягненню на її користь, становить 209 424,61 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 26 грудня 2022 року, представник Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради адвокат Хорошун О.В., вважаючи оскаржуване рішення таким, що постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просила суд скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що кошти з виплати заробітної плати були вчасно нараховані позивачці, однак за її заявою від 25 лютого 2021 року були утримані, тому вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставною.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 23 лютого 2023 року, представник ОСОБА_1 адвокат Сизьком Б.Б., вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради адвоката Хорошун О.В. залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з постанови Черкаського апеляційного суду від 21.12.2021 р. по справі №695/2338/21 із виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 16488,25 грн. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України». Постанова набрала законної сили 21.12.2021 р.

Зі змісту даної постанови вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звільнена з роботи 11.02.2021 р. і в день звільнення відповідачем не проведено з нею розрахунок.

30.12.2021 р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області було видано виконавчий лист по справі №695/2338/21 на підставі вище вказаного рішення апеляційного суду.

10.02.2022 р. Золотоніським управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області винесено повідомлення про примусове списання коштів за рішенням суду на підставі виконавчого листа № 695/2338/21 на суму 16488,25 грн.

10.02.2022 р. на розрахунковий рахунок позивачки ОСОБА_1 були зараховані від виконкому Гельмязівської сільської ради кошти в сумі 13273,05 грн. (нарахована заробітна плата за мінусом податків), що підтверджено довідкою з АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2022 року.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради адвоката Хорошун О.В.не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 11 лютого 2021 року розпорядженням сільського голови №34 позивачку ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Проте, остаточний розрахунок із позивачкою в день звільнення проведений не був, належні до сплати ОСОБА_1 кошти не були їй виплачені.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.12.2021 року по справі №695/2338/21 вирішено стягнути із виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 16488,25 грн. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України». Постанова набрала законної сили 21.12.2021 року.

10.02.2022 року на розрахунковий рахунок позивачки ОСОБА_1 були зараховані від виконкому Гельмязівської сільської ради кошти в сумі 13273,05 грн. (нарахована заробітна плата за мінусом податків), що підтверджено довідкою з АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2022 року.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що не виплатою заборгованої позивачеві заробітної плати було порушено її право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване ст. 43 Конституції України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що період затримки необхідно обраховувати з 12 лютого 2021 року (наступний робочий день після звільнення позивачки) по 10 лютого 2022 року (фактичний день розрахунку).

Встановивши, що ОСОБА_1 не були виплачені належні їй від виконавчого комітету Гельмязівської сільської радисуми в день звільнення, суд першої інстанції з урахуванням статті 117 КЗпП України, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 лютого 2021 року по 10 лютого 2022 року, що складає 243,5робочих днів, а в грошовому виразі становить суму 209424,61 грн. (860,06 грн. х 243,5 дні).

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням фактичних обставин даної справи, виходячи із принципу справедливості, пропорційності, визначив розмір відповідальності відповідача за прострочення у виплаті належних позивачеві при звільненні виплат у визначеній позивачкою сумі.

Доводи скаржника про те, що кошти з виплати заробітної плати були вчасно нараховані позивачці, однак за її заявою від 25 лютого 2021 року були утримані, колегія суддів відхиляє та вважає, що вони не стосуються предмету позову у даній справі.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції вірно застосував вимоги ч.4 ст.82 ЦПК України, посилаючись на встановлені обставини у постанові Черкаського апеляційного суду від 21.12.2021 року, а тому вони не підлягають доказуванню.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що постанова Черкаського апеляційного суду від 21.12.2021 року набрала законної сили та є чинною, а встановлені в ній обставини справи зумовлюють презумпцію, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи, наведені представникомВиконавчого комітету Гельмязівської сільської ради адвокатом Хорошун О.В. в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування постановленого судом першої інстанції рішення за наведених в апеляційній скарзі підстав.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради адвоката Хорошун Оксани Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Н.І. Гончар

(повний текст постанови суду виготовлено 17 березня 2023 року)