У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2023 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Протоколом Загальних зборів акціонерів № 3б-62 від 23 квітня 2021 року прийнято рішення про зміну найменування АТ «Райффайзен Банк Аваль» на АТ «Райффайзен Банк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Заяву мотивувало тим, що 29 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 308/10363/13-ц позов AT «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 задоволено.

10 червня 2014 року видано оригінал виконавчого листа № 308/10363/13-ц.

Зазначав, що відповідачем добровільно рішення суду у справі № 308/10363/13-ц не виконано, у зв`язку із чим 15 вересня 2016 року AT «Райффайзен Банк Аваль» був змушений звернутись до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

23 вересня 2016 року державним виконавцем Кривка Н.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52325534 для виконання виконавчого листа № 308/10363/13-ц, де боржником є ОСОБА_1

26 вересня 2018 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Ярешко Н. А. на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 52325534 про повернення виконавчого документу № 308/10363/13-ц стягувачу.

З 26 вересня 2018 року AT «Райффайзен Банк Аваль» не отримав від міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оригінал виконавчого листа № 308/10363/13-ц від 10 червня 2014 року.

Згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження (АСВП) станом на 29 квітня 2020 року на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України виконавчий документ № 308/10363/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» за КД № 014/5409/81/24767 від 05 квітня 2006 року у розмірі 302 776,34 грн. та за судовий збір у розмірі 3 027,76 грн. не перебуває.

Відповідно до інформаційної довідки з АСВП від 29 квітня 2020 року стан виконавчого провадження № 52325534 завершено, виконавчий документ № 308/10363/13-ц повернений стягувачу.

В 2019 році AT «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області із запитом про хід виконавчого провадження та місцезнаходження виконавчого документу № 308/10363/13-ц від 10 червня 2014 року.

Додатково просив у разі втрати виконавчого документу надати відповідну довідку, яка необхідна для подальшого звернення до суду з відповідною заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

02 жовтня 2019 року на адресу AT «Райффайзен Банк Аваль» надійшло повідомлення з відділу державної виконавчої служби від 13 вересня 2019 року № 19600/14-14/4-57364 за підписом керівника відділу.

Начальником міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Хваста С. В. було повідомлено про те, що дійсно в період з 23 вересня 2016 року до 26 вересня 2018 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 52325534 відкрите на підставі виконавчого листа № 308/10363/13-ц по боржнику ОСОБА_1

26 вересня 2018 року виконавче провадження № 52325534 на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було завершено.

Станом на 13 вересня 2019 року оригінал виконавчого листа № 308/10363/13-ц від 10 червня 2014 року на ОСОБА_1 на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває.

Ураховуючи наведене, АТ Райффайзен Банк Аваль» просило суд видати дублікат виконавчого листа № 308/10363/13-ц від 10 червня 2014 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» боргу за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05 квітня 2006 року у розмірі 302 776,34 грн. та за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 027,76 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року, залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 липня 2022 року, у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 липня 2022 року скасовано. Справу за заявою АТ «Райффайзен Банк» про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2022 року головуючою суддю з розгляду справи за вказаною заявою визначено ОСОБА_2

03 березня 2023 року від представника АТ «Райффайзен Банк» до суду надійшла заява про уточнення вимог, згідно з якою просить остаточною вважати прохальну частину заяви в наступній редакції:

видати дублікат виконавчого листа № 308/10363/13-ц, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 10.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05.04.2006 у розмірі 302 776,34 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 027,76 грн.;

визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 308/10363/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 10.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05.04.2006 у розмірі 302 776,34 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 027,76 грн.;

поновити АТ «Райффайзен Банк» строк для пред`явлення виконавчого листа № 308/10363/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 10.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05.04.2006 у розмірі 302 776,34 грн. та за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 027,76 грн. для примусового виконання.

В обґрунтування заяви про уточнення вимог представник банку вказав, що звертаючись до суду у травні 2020 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 308/10363/13-ц, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не було пропущено, на що у своїй постанові від 16.11.2022 звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, а отже відсутні підстави для відмови у видачі дублікату виконавчого листа.

Разом із тим, станом на сьогоднішній день у зв`язку із тривалим розглядом заяви про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 308/10363/13-ц, заявник АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає за необхідне уточнити свої вимоги шляхом збільшення вимог в частині добавлення вимоги щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку. Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавством не визначено, а тому суди дають оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

З судової практики поважними причинами для поновлення строку здебільшого визнаються отримання не з вини стягувачів виконавчих листів після закінчення строку пред`явлення їх до виконання. Вважає, що тривалий розгляд справи в суді та відсутність оригіналу чи дубліката виконавчого документа є однозначною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки відсутність у стягувача виконавчого документа сталася не з його вини.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника банку, зазначивши, що вимоги, викладені у заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання з урахуванням уточнених вимог підтримує у повному обсязі.

Боржник у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, одна його неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Дослідивши матеріали справи за поданою заявою, вивчивши матеріали цивільної справи № 308/1036313-ц, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у червні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 05 квітня 2006 року № 014/5409/81/24767 отримав кредит у сумі 50 000 доларів США строком до 04 квітня 2026 року зі сплатою 12,0% річних.

Відповідач умови кредитного договору не виконав, не забезпечив повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених кредитним договором; не сплачував відсотки за кредит та основну заборгованість у відповідності до графіку погашення заборгованості щомісяця.

Станом на 09 жовтня 2012 року заборгованість ОСОБА_1 складає 302 776,34 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд стягнути з відповідача на його користь 302 776,34 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2013 року у справі № 308/1036313-ц позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 302 776,34 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

10 червня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 308/10363/13-ц у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26 вересня 2018 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Ярешко Н.А. на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 52325534 про повернення виконавчого документу № 308/10363/13-ц стягувачу.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 308/10363/13-ц були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Із матеріалів справи (інформації про виконавче провадження) убачається, що 21 вересня 2016 року АТ «Райффайзен Банк» пред`явило виконавчий лист № 308/10363/13-ц, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, до виконання, після чого 23 вересня 2016 року державний виконавець відкривав виконавче провадження № 52325534 та здійснив ряд виконавчих дій.

26 вересня 2018 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII у зв`язку з тим, що боржник фізична особа чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Отже, відповідно до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався.

Як було констатовано Верховним Судом у своїй постанові від 02 листопада 2022 року, при ухваленні оскаржуваних судових рішень про видачу дубліката виконавчого листа фактів пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлено не було. Відтак, відсутні підстави вважати, що заявником пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та, відповідно, подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази повернення (вручення) органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого документа (виконавчого листа № 308/10363/13-ц). Також відсутні документи, що підтверджують надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10 провадження № 61-13783св19, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12 (провадження № 61-40193св19).

Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення, а саме постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві з виконавчим листом № 308/10363/13-ц, виданим 10 червня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Суд звертає уваги на те, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2013 року у справі № 308/10363/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 302 776,34 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 027,76 грн., не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19).

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10 березня 1997 року (пункт 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду ( рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, пункт 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998 року, пункт 37).

Наведені представником банку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа, а саме тривалий розгляд справи в суді та відсутність оригіналу чи дубліката виконавчого документа, суд вважає поважними.

Таким чином, оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, враховуючи, що заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2013 року у справі № 308/10363/13-ц залишається не виконаним, а виконавчий лист неможливо пред`явити до виконання у зв`язку з його втратою, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, суд приходить до переконання, що заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 260, 261, 353-355, 433 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 308/10363/13-ц, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 10.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05.04.2006 у розмірі 302 776,34 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 027,76 грн.

Визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 308/10363/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 10.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05.04.2006 у розмірі 302 776,34 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 027,76 грн.

Поновити акціонерному товариству «Райффайзен Банк» строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 308/10363/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 10.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 014/5409/81/24767 від 05.04.2006 у розмірі 302 776,34 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 027,76 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай