Пр.№2/756/377/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Любін А.Ю.
за участю
позивача представника позивачаОСОБА_1 ОСОБА_2
представника відповідачаОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у серпні 2009 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2009 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісяця.

Діти проживали разом з матір`ю.

В період часу з 01.01.2018 по 30.04.2019 син проживав разом з батьком.

Вказану обставину підтверджує і заява про захист прав, свобод та інтересів дитини та визначення її місця проживання, що подана до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (Органу опіки та піклування) від 25 квітня 2019 року від імені ОСОБА_7 , і складений протокол про адміністративне правопорушення від 11.05.2019 відповідно до якого вбачається, що 04.05.2019 о 22 год.00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не впускав додому свого сина ОСОБА_5 , постановою Шевченківського районного суду м. Києва цей протокол про адміністративне правопорушення був закритий у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що відповідачка не володіла інформацією про сина взагалі, в той час, як батько цікавився дитиною, намагався вплинути на його успішність, відвідував всі батьківські збори, сплачував добровільні внески щомісячно.

На даний час відповідачка заперечує факт проживання сина з батьком та хоче стягнути аліменти за десять років, а також і за цей період.

Просить суд, звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2009 року в період часу з 01.01.2018 по 30.04.2019 у розмірі 1/4 та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за цей же період.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_4 просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову мотивував наступним.

Протягом тривалого часу вказане рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей виконувалося позивачем час від часу та у вкрай недостатньому розмірі, хоча батько завжди мав регулярний заробіток.

ОСОБА_5 протягом тривалого часу запевняв її, щоб виконавчий лист не подавала до виконавчої служби, адже все одно нічого не досягне, окрім погіршення відносин та припинення всілякого спілкування.

Діти продовжували зростати, а разом з ними зростали і їх потреби.

Батько лише час від часу почав приділяти увагу дітям. Врешті решт відповідачка змушена була звернутися до державної виконавчої служби з метою примусового стягнення аліментів на дітей.

На підставі поданих документів 11.04.2019 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

Крім того, у позивача утворилася заборгованість, яка станом на кінець березня 2021 року склала 110 267,90 гривень.

Письмові докази, які надав позивач вважає неналежними і недопустимими, оскільки заява від 25.04.2019 року, стосувалася захисту порушених житлових прав дитини та не містила тверджень про те, що ОСОБА_5 знаходиться на повному утриманні батька, додана до позову копія характеристики не містить інформацію щодо предмету доказування, а з постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2019 вбачається, що ОСОБА_5 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та не проживає разом з батьком.

В зв`язку з вищезазначеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Паруль Ю.О. просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, щодо заперечень відповідача у відзиві звернула увагу суду наступне.

Державний виконавець здійснив розрахунок зі сплати заборгованості по аліментам з 2009 року, однак відповідачка пред`явила виконавчий лист до виконання через десять років, крім того позивач сплачував відповідачці аліменти на утримання дітей, внаслідок чого була перерахована сума боргу.

Між сторонами існувала усна домовленість, що син проживає разом з батьком та за цей період часу аліменти ніхто нікому не платить, а довідка давала право проживати сину у гуртожитку, однак, його постійне місце проживання з 01.01.2018 по 30.04.2019 було з батьком, а на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 проживав у гуртожитку.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідачки у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, судом встановлено наступне.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2009 зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06.07.2009 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі вказаного рішення суду Оболонським районним судом м. Києва 07.09.2009 видано виконавчий лист № 2-3309.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Норки Є.В. від 11.04.2019 відкрито виконавче провадження №58855869 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3309.

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходилась цивільна справа за ун.№756/14819/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, рішення у якій від 16.09.2020 року позовні вимоги задоволено частково і стягнуто зі ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно з 11.11.2019 і до 30.06.2021 (а.с.91-94).

Крім того, в провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходилась справа за ун.№756/10750/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Норки Є.В., ухвалою у якій від 15.10.2020 заявлені вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Норки Євгена Володимировича в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58855869 за період з листопада 2012 по липень 2014 та з вересня 2014 по листопад 2014 і зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Норку Євгена Володимировича здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58855869. за періоди з листопада 2012 по липень 2014 та з вересня 2014 по листопад 2014, з урахуванням фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, врахувавши при цьому те, що розмір аліментів на кожну дитину не може бути за цей період меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України).

Зі змісту цих судових рішень вбачається, що при здійсненні виконавчого провадження №58855869 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3309, державним виконавцем 24.07.2019 було здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам за період з 06.07.2009 по 01.07.2019 року на суму 128 768,51 грн.

Згідно довідки-розрахунку від 25.03.2021 (а.с.67), заборгованість складає 110 267,90 грн. Ця довідка є неналежним доказом у справі у розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки стосується періоду сплати аліментів після досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Вищезгаданий судом розрахунок заборгованості по аліментам станом на 24.07.2019 дає змогу дійти висновку, що він здійснений державним виконавцем за період з 06.07.2009 року по 01.07.2019, тобто охоплює період з 01.01.2018 по 30.04.2019, у який, на думку позивача не мають розраховуватись аліменти оскільки син в цей період проживав з батьком.

До правовідносин, які виникли між сторонами у даному спорі мають застосовуватись наступні норми права.

Так, відповідно до частини 2 статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У даному провадженні між сторонами існує спір щодо проживання дитини - ОСОБА_5 у період з 01.01.2018 по 30.04.2019 з батьком, що, на думку позивача є підставою для звільнення його від сплати аліментів за цей період та кореспондує право на стягнення аліментів на його користь з матері дитини.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Допитана в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 пояснила, що між нею та ОСОБА_1 була усна домовленість про місце реєстрації дітей. Доньку вона зареєструє за своїм місцем мешкання, ОСОБА_5 повинен був зареєструвати батько. З січня 2018 року дитина приблизно тиждень проживала у батька потім повернувся до матері. Після цього деколи син ночував у квартирі батька, намагався проживати з ним. Після закінчення школи вступив до Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою. ОСОБА_1 домовився, щоб місце проживання сина зареєстрували у гуртожитку, де він ночував у вересні 2018 року. У ОСОБА_5 з`явилася алергія, вони вимушені були звертатися до лікарів, а також замінити в гуртожитку подушки, ковдри на нові. Крім того, вона оплатила повністю лікування сина у стоматолога. Весь час ОСОБА_4 забезпечувала і утримувала двох дітей, купляла їм речі, одяг, продукти. ОСОБА_1 тільки деколи надсилав гроші.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач - э її цивільним чоловіком, проживають разом 8 років. У нього двоє дітей, з якими він підтримує стосунки. ОСОБА_5 жив з ними з 07.12.2017 року до 30.04.2019 року. Він приїхав, бо його вигнали з дому матері, був у синцях сказав, що побив вітчим. Спочатку навчався в школі, потім вступив до коледжу. Між позивачем та відповідачем була усна домовленість, що за час коли ОСОБА_5 проживає у батька, останній не сплачує аліменти. Конфлікти виникали на побутовому рівні. ОСОБА_5 ночував у гуртожитку коледжу після сварок.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що є чоловіком відповідачки. З дружиною та дітьми знайомий з 2010 року. Тісно спілкувався з дітьми. ОСОБА_13 і ОСОБА_1 домовилися, що потрібно зареєструвати місце проживання дітей. Доньку ОСОБА_13 зареєструвала за своєю адресою, а ОСОБА_5 повинен був зареєструвати батько. Була усна домовленість, що ОСОБА_5 буде на утримані батька. З січня 2018 року приблизно два тижні він жив у батька, оскільки всі друзі на Оболоні , він приїжджав до матері де обідав, проводив час, а ввечері їхав ночувати до батька. ОСОБА_5 закінчував школу в 2018 року вже проживав у матері, скаржився, що посварився з ОСОБА_16 , цивільною дружиною батька. ОСОБА_5 закінчив школу у травні 2018 року, після чого свідок особисто завозив дітей до їх бабусі, в цей час діти перебували на утриманні відповідачки. У період з вересня 2018 року хлопець проживав у гуртожитку, у ОСОБА_1 тільки вечеряв. Потім в ОСОБА_5 почалася алергія, як виявилося на подушки, мати лікувала сина, та купила нові подушки. З кінця жовтня 2018 року ОСОБА_5 повернувся жити до матері.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що восени 2017 року, коли він був у 11 класі мама знайшла коледж на станції метро Дарниця . З січня 2018 року почав налагоджувати відношення з батьком, залишався ночувати. Потім вирішив знайти коледж рядом до місця проживання батька. Коли ОСОБА_5 був у батька, у нього виник конфлікт з його цивільною дружиною. Після вступу до коледжу, батько знайшов ОСОБА_5 гуртожиток. Літом 2018 року до вересня 2018 року проживав з матір`ю, потім у коледжі. Мама забезпечувала всім необхідним: лікування зубів, одягом, технікою, батько давав лише кишенькові гроші.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у період з 01.01.2018 року по 30.04.2019 проживав періодично то у батька, то у матері, а з вересня 2018 року зареєстроване його місце проживання у гуртожитку коледжу.

Надана позивачем характеристика з місця навчання сина, в якій зазначено, що позивач цікавиться дитиною та намагається вплинути на успішність сина, не є обставинами, що слугують підставою для звільнення від сплати аліментів.

Крім того, твердження позивача, що відповідачка ОСОБА_4 не утримувала сина за період з 01.01.2018 по 30.04.2019, доказами не підтверджено, спростовано показами свідків та самого ОСОБА_5 .

Посилання позивача на зміст заяви від 25.04.2019 про захист прав, свобод та інтересів дитини та визначення її місця проживання (а.с.11-12), в якій зазначено, що « ОСОБА_5 проживає у квартирі батька трохи більше останнього року» не може слугувати єдиною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки не узгоджується з іншими зібраними у справі доказами.

На думку суду, предметом доказування у цій справі є погоджена між батьками зміна місця проживання сина, висловлене дитиною, яка досягла 14-річного віку, бажання проживати саме з батьком, фактичне проживання дитини з батьком протягом певного періоду, повне матеріальне забезпечення дитини батьком у період його проживання з ним.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що ці обставини позивачем не доведені, час, протягом якого син проживав з батьком не підтверджений жодним доказом як і витрати, які понесені позивачем за той період на дитину. Недоведеність цих обставин, понесення матір`ю витрат на дитину надає змогу суду дійти висновку про тимчасову зміна місця проживання дитиною на не встановлений судом строк, що свідчить про відсутність підстав для звільнення його від обов`язку сплати аліментів, присуджених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2009 року в період часу з 01.01.2018 по 30.04.2019 щодо сина ОСОБА_5 .

З цих підстав суд вважає правильним заявлені у справі позовні вимоги залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 5,12, 13,81,141, 259, 263,264,265, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.05.2023

Суддя А.М. Майбоженко