СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

ун. № 759/8580/22

пр. № 2-др/759/69/23

04 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - Кацалапа Андрія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання дій відповідачів протиправними та визнання недійсним акта загальних зборів ініціативної групи мешканців багатоквартирного будинку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання дій відповідачів протиправними та визнання недійсним акта загальних зборів ініціативної групи мешканців багатоквартирного будинку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2023 року позов залишено без задоволення.

17.04.2023 року представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - Кацалап А.А. звернувся до суду з заявами про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки разом з відзивами були надані попередні (орієнтовні) розрахунки судових витрат, в яких він зазначав, що очікує понести витрати в зв`язку із розглядом справи у розмірі 20 000,00 грн щодо кожного відповідача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн кожному.

02.05.2023 року ОСОБА_5 надіслала на адресу суду додаткові пояснення, в яких зазначає про наявність, на її думку, підстав не покладати на неї судові витрати.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання сторони не викликались (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі ««East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (««East/West Alliance Limited» v. Ukraine», заява № 19336/04, § 268)).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 правнича допомога надавалася адвокатом Кацалапом А.А.

У відзивах, поданих представником Кацалапом А.А. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначалось про очікування понесення відповідачами витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн щодо кожного відповідача.

Судом також встановлено, що адвокатом Кацалапом А.А. у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договорами про надання правової допомоги № 02/11/22 від 02.11.2023 року, № 03/11/22-2 від 03.11.2022 року, № 03/11/22 від 03.11.2022 року, додатками до договору про надання правової допомоги № 02/11/22 від 02.11.2023 року, № 03/11/22-2 від 03.11.2022 року, № 03/11/22-2 від 03.11.2022 року, актами № 1Б від 12.04.2023 року про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 02/11/22 від 032.11.2022 року, 1М від 12.04.2023 року про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 03/11/22-2 від 03.11.2022 року, 1М від 12.04.2023 року про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 03/11/22 від 03.11.2022 року.

У своїх поясненнях позивач вказує, що витрати відповідачів на вказані послуги є значно завищеними, не обгрунтованими, не співмірними з фактично наданими послугами. Просить врахувати її фінансовий стан, зазначає, що вона є особою пенсійного віку, внутрішньо переміщеною та малозабезпеченю особою, потребує лікування.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, умови укладених договорів про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторін, а також додаткові позивача суд оцінює як клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 понесених ними судових витрат, зменшивши їх розмір до 5 000,00 грн кожному.

Керуючись ст. ст. 259, 260-261, 268, 270, 354, 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - Кацалапа Андрія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі - 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі - 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі - 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_8 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_9 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_10 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_11 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_12 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст додаткового рішення складено 04.05.2023.

Суддя Ю.О. Твердохліб