Справа 206/82/23
Провадження 2/206/297/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2023 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2023 року засобами поштового зв`язку від представника позивача до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій представник просить суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 32626,06 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення позивач надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам, які повинні оплачувати дані послуги щомісяця. Між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Станом на 28.02.2022 року за адресою надання послуг: АДРЕСА_1 утворилась заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, у розмірі 32626,60 грн., з яких: 27262,17 грн. сума основного боргу, 4789,73 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 574,70 грн. розмір 3% річних. Наразі існує заборгованість за надані послуги, що і стало причиною подання даного позову до суду (а.с. 2-3).

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надада до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Просила суд на підставі наявних у справі доказів позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 29-30).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення кореспонденції засобами поштового зв`язку. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверти, повернуті поштою з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с. 32, 33). Також суд завчасно (20.04.2023 року) повідомляв відповідачів, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 38-40). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання по справі (а.с. 25).

22.03.2023 та 20.04.2023 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечувала (а.с. 29, 30, 35-36).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 уповноважений власник, ОСОБА_2 син, ОСОБА_3 син, про що свідчить довідка про склад сім`ї або зарєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17 серпня 2022 року (а.с. 6).

Відповідно до державної програми забезпечення населення послугами водопостачання та водовідведення, КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим, був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Однак, оплату за послуги водопостачання та водовідведення відповідачі не здійснюють, у зв`язку із чим станом на 28.02.2022 року виникла заборгованість в розмірі 32626,60 грн., з яких: 27262,17 грн. сума основного боргу, 4789,73 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 574,70 грн. розмір 3% річних (а.с. 8-10).

Позивач направляв відповідачу ОСОБА_1 письмове досудове повідомлення з вимогою сплати заборгованість у сумі 32626,60 грн. (а.с. 4, 5).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, надати послугу, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлового-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Так, відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» відкрито особовий рахунок, тобто між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч в частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, яка у відповідності до ч.2 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, враховуючи викладене вище, з урахуванням в сукупності всіх досліджених письмових доказів, наявних в матеріалах справи, вважає можливим прийняти рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача повністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 259,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21-а, п/р НОМЕР_5 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпро) заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, в розмірі 32626 (тридцять дві тисячі шістсот двадцять шість) гривень 60 копійок, з яких: 27262 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят дві) гривні 17 копійок сума основного боргу, 574 (п`ятсот сімдесят чотири) гривні 70 копійок сума 3% річних, 4789 (чотири тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 73 копійки інфляційне збільшення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок, по 827 (вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя А.О. Сухоруков