ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13188/21

Провадження № 22-ц/4820/1075/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13188/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року (суддя Павловська А.А.) за заявою ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням рішення суд.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 03.04.2023 подав до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області заяву про встановлення контролю за виконанням рішення суд, в обґрунтування якої зазначив, що судове рішення у справі №686/13188/21 не виконано, однак згідно зі ст. 129-1 Конституції України, ч. 3 ст. 113 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» контроль за виконанням рішення здійснює суд, що є обов`язком суду. Заявник зазначає, що суд має право спонукати та примусити відповідача до фактичного виконання рішення суду і незабезпечення обов`язковості виконання судового рішення та дієвості судового контролю за його виконанням має наслідком порушення конституційного права ОСОБА_1 на судовий захист. Також, заявник посилався на те, що у разі неможливості застосування до цих правовідносин норм ЦПК України, тому суду слід застосувати аналогію права, в тому числі і норми КАС України. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі №686/13188/21.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року в задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржуване судове рішення свідчить про обмеження його права на судовий захист, адже суд має право спонукати та примусити відповідача до фактичного виконання рішення суду. Незабезпечення обов`язковості виконання судового рішення та дієвості судового контролю за його виконанням має наслідком порушення конституційного права заявника на судовий захист. Апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що суд може застосувати аналогію права, в тому числі і норму КАС України, якою можна зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі №686/13188/21 у формі зобов`язання відповідача негайно виконати рішення суду в десятиденний строк і подати звіт про його виконання в строк не пізніше п`яти днів після його виконання.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Апелянт ОСОБА_1 та представники відповідача Офісу Генерального прокурора, третіх осіб: ДКС України та ГУНП в Хмельницькій області до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В силу частини другої статті 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року у цивільній справі №686/13188/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 500 грн компенсації моральної шкоди і 10 грн майнової шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у замовленні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі представника - Офісу Генерального прокурора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року скасовано, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року залишено в силі.

Відмовляючи в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням рішення, суд першої інстанції виходив із того, що нормами цивільного процесуального законодавства врегульовано питання судового контролю у спосіб звернення до суду із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця підчас виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України. І будь якого іншого порядку судового контрою ЦПК України не містить і суд зобов`язаний діяти лише на підставі закону. І подання заяви про встановлення контролю за виконанням рішення суду в справі №686/13188/21 не передбачено положеннями ст.447 ЦПК України та Розділом VII ЦПК України, а тому не може бути розглянута у вказаному заявником порядку.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судових рішень здійснює суд.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Розділом VІІ ЦПК України встановлений судовий контроль за виконанням судових рішень, який включає статті 447-453.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Водночас механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки подання заяви про встановлення контролю за виконанням рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, чинним законодавством не передбачено, тому заява ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

А посилання апелянта на можливість застосування до вказаних правовідносин процесуальної аналогії, протирічить цивільному процесуальному законодавству.

Так, одним з елементів цивільного процесу є цивільна процесуальна форма, яка представляє собою систему гарантій, реалізація якої можлива лише при неухильному дотриманні всіх вимог, що пред`являються законом до дій суб`єктів процесуальних правовідносин.

У пункті 9 статті 10 ЦПК України йдеться про аналогію закону, який регулює відносини сторін, а не процесуальну форму. Зокрема зазначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, законодавець врегулював застосування судами при розгляді цивільних справ лише аналогію матеріального права, а не процесуального права.

Тож йдеться про законодавство, відповідно до якого суд вирішує справу по суті матеріально-правового спору, а не про процесуальне законодавство, за яким здійснюється розгляд справи (судочинство), так як про це законодавство окремо йдеться в частині першій статті 2 ЦПК України і про аналогію там не зазначено.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «DIYA v. UKRAINE, №19164/04, пункт 47»).

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять посилань на такі порушення, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 753/6745/17 (провадження № 61-10424св20) зроблено висновок про те, що перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала міськрайонного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 травня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай