РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах якої виступає ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Солом`янський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служи України у м. Києві та Київській області (Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах якої виступає ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

Свої вимоги мотивує тим, що 31 травня 1989 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер на жиле приміщення № 5919 за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 та членів його сім`ї ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_8 (донька).

Станом на день подачі позову до суду зазначена квартира є неприватизованою.

У період з 31 травня 1989 року по 2004 рік з у квартирі проживали ОСОБА_3 з колишнім чоловіком ОСОБА_4 та доньками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

08 вересня 1998 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до довідки форми № 3 від 28 жовтня 2015 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Проте, починаючи з 2004 року у квартирі фактично проживають лише ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 та його неповнолітня донька ОСОБА_5 (яка ніколи й не проживала у спірній квартирі) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте більше 11 років там не проживають.

Відповідачі квартирою не цікавляться, витрати на комунальні послуги не сплачують, їх особисті речі в квартирі відсутні.

Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом, оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин та не приймають участі в її утриманні.

Просить суд:

- визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 ;

- визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року виправлено описку в заочному рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року задоволено заяву про самовідвід головуючого в справі судді Жовноватюк В.С.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року залишено без задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та викладене у відповіді на відзив (т. 2, а.с. 32-37), просила задовольнити позов у повному обсязі. Зазначила, що відповідач й після ухвалення заочного рішення у справі, зокрема, більше шести років, не цікавився спірною квартирою. Будь-яких доказів на підтвердження того, що у відповідача ОСОБА_4 існують перешкоди у користуванні квартирою, останнім суду не надано.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позов (т. 2, а.с. 9-14). Зазначили, що ОСОБА_4 постійно у спірній квартирі не проживав, проте з`являвся там. До 2006 року останній проживав у вказаній квартирі. Потім донька вийшла заміж та поїхала проживати до Португалії . Згодом захворіли батьки та їм потрібна була допомога. Він пропонував позивачу приватизувати квартиру, але вона відмовилась. Потім він приходив до квартири приблизно раз на місяць, оскільки його батьки недалеко жили. Його батько помер у 2018 році, а мати у 2022 році, тобто вже після звернення позивача з цим позовом до суду у 2015 році. У нього є ключі від цієї квартири. Останній раз був у квартирі десь у 2019 році. На сьогоднішній день він доступу до квартири немає. Його донька ОСОБА_11 приходила з ним до квартири, проте там не проживала. На даний момент донька є неповнолітньою. Зазначають, що перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_4 не чинили та він мав до неї доступ. Його донька ОСОБА_5 зареєстрована у спірній квартирі на законних підставах (за місцем реєстрації батька) та має право нею користуватися. Оскільки дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, факт не проживання ОСОБА_11 у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано. Іншого житла ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 не мають.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач ОСОБА_4 у квартирі не проживає з 2004 року та ніколи він там не з`являвся з того часу. У ОСОБА_4 з`явилась нова сім`я, тому він виїхав зі спірної квартири добровільно та ніколи нею не цікавився.

Інші треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації подала до суду заяву, в якій просить при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини та розглядати справу у її відсутність (т. 2, а.с. 64-65).

Представник третьої особи - Солом`янського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служи України у м. Києві та Київській області (Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві) подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність (т. 2, а.с. 66).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31 травня 1989 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер на жиле приміщення № 5919 за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 та членів його сім`ї ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_8 (донька) (т. 1, а.с. 14).

Квартира є неприватизованою.

З позову вбачається, що у період з 31 травня 1989 року по 2004 рік з у квартирі проживали ОСОБА_3 з колишнім чоловіком ОСОБА_4 та доньками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

08 вересня 1998 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (т. 1, а.с. 17).

Відповідно до довідки форми № 3 від 28 жовтня 2015 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 (т. 1, а.с. 16).

Позивач зазначає, що починаючи з 2004 року у квартирі фактично проживають лише ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідачів у спірній квартирі більше шести місяців, позивач посилається на свої пояснення, покази свідків та письмові докази.

Позивач пояснила суду, що відповідач ОСОБА_4 у цій квартирі не проживає з 2004 року, а ОСОБА_5 у спірній квартирі взагалі ніколи не проживала. Будь-яких перешкод у користуванні житлом не чиниться. Зазначила, що у ОСОБА_4 з`явилась нова сім`я, тому він виїхав зі спірної квартири добровільно та ніколи нею не цікавився.

Свідок ОСОБА_13 у суді показала, що знайома з позивачем та відповідачем з 1992 року, з того часу як вона переїхали жити у будинок АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 ніколи не бачила. Вона не пам`ятає коли точно виїхав ОСОБА_4 з квартири, але це відбулось багато років тому. Чи він виїхав добровільно, чи його вигнали їй не відомо. Вона думає, що він виїхав у зв`язку зі створенням нової сім`ї. У гостях у квартирі вона буває десь раз на рік. Відповідача після його переїзду ніколи не бачила. Про наявність скандалів з приводу користування квартирою їй не відомо. Позивача вона часто зустрічає на вулиці, але про відповідача вона ніколи нічого не розповідала. У спірній квартирі на даний момент живе ОСОБА_3 з донькою.

Свідок ОСОБА_14 у суді показала, що вона позивача знає приблизно з 2003-2005 років, а відповідача не знає. Спочатку вона часто бувала в квартирі, вона займалась танцями зі старшою донькою позивача. Зараз буває в гостях у позивача в квартирі десь раз на місяць. Зі слів позивача їй відомо, що вона з відповідачем розлучилась та вони роз`їхались. Про наявність скандалів з приводу користування квартирою та обставин виїзду відповідача їй нічого не відомо. Чи приходить відповідач до квартири їй також не відомо. Його речей у спірній квартирі немає. На сімейних святах ОСОБА_4 ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_15 у суді показала, що вона проживає у будинку АДРЕСА_3 . Позивача та відповідача вона знає. ОСОБА_5 вона не знає. ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі, вона його бачила останній раз близько 15 років тому. Вона проживає на третьому поверсі, а позивач на другому. У квартирі позивача вона буває рідко, в основному з позивачем та її донькою бачиться на вулиці, оскільки вони разом гуляють з собаками. Їй відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розлучилися та роз`їхалися, зокрема, що останній поїхав зі спірної квартири. Про сварки з приводу користування квартирою ніколи не чула. У спірній квартирі на даний момент проживає ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_16 .

З актів мешканців будинку від 22 січня 2015 року, від 27 січня 2015 року, 29 жовтня 2015 року, 06 квітня 2008 року, 08 квітня 2008 року, 20 жовтня 2008 року, 05 листопада 2008 року, 14 лютого 2014 року, 01 листопада 2014 року, 05 березня 2014 року, 20 березня 2014 року, 14 липня 2014 року, 05 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, його особистих речей у квартирі немає (т. 1, а.с. 18-19, 21-31).

У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 директору КП «Чоколівський» від 06 лютого 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 2004 року, проте у серпні 2014 року він зареєстрував у цій квартирі свою доньку ОСОБА_11 , 2005 року народження, яка у квартирі також не проживає (т. 1, а.с. 20).

Згідно з відповіддю КНП «Центр первинної медичко-санітарної допомоги № 2» Солом`янського району м. Києва від 04 грудня 2015 року в період з 12 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року за медичною допомогою в лікувальний заклад не зверталась. Згідно перепису дитячого населення дільниці № 4 медичної амбулаторії № 17 дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 не проживає (т. 1, а.с. 77).

З наданої відповіді Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві (т. 1, а.с. 80) вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період часу з 12 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року до управління не звертались.

Відповідач ОСОБА_4 в обґрунтування своїх заперечень на позов посилається на те, що він буває у спірній квартирі, зокрема, останній раз був десь у 2019 році.

Проте, доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано.

Разом з тим, відповідачем не заперечується факт того, що він не проживає у спірній квартирі. Зазначене також підтверджується показами свідків.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому вимога про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Вбачається, що станом на 19 квітня 2023 року (дата ухвалення рішення суду) ОСОБА_5 є неповнолітньою.

Відповідач зазначає, що його донька ОСОБА_5 зареєстрована у спірній квартирі на законних підставах, а саме за місцем реєстрації батька, та має право нею користуватися.

За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження.

Підстава, на якій місце проживання ОСОБА_5 реєструвалося в спірній квартирі, у судовому порядку не оспорювалася, тому вбачається, що вона за фактом народження набула права користування цим житлом на законних підставах.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц.

За таких обставин, факт не проживання ОСОБА_5 у спірній квартирі зумовлений поважними причинами, оскільки вона в силу свого віку та обставин, які склалися у родині не може сама проживати у цій квартирі, а тому відсутні передбачені статтями 71, 72 ЖК України передумови для позбавлення її права на житло шляхом визнання її такою, що втратила право користування цим житлом, в якому вона зареєстрована її батьком ОСОБА_4 .

Таким чином, вимога про визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає 243 гривень 60 копійок судового збору.

Керуючись статтями 71, 72 ЖК України, ст. 6 СК України, ст. 29 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ), в інтересах якої виступає ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41), Солом`янський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служи України у м. Києві та Київській області (Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві) (м. Київ, вул. Єреванська, 25) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовитию

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2023 року.

Суддя: