Провадження № 2/369/402/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Павловій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, про виселення із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач Міністерство юстиції України завернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, про виселення із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.05.2017 №6/1 «Про включення жилого приміщення до числа службових» квартири, що розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , включені до числа службових жилих приміщень Міністерства юстиції України (далі - Позивач, Мін`юст, Міністерство), в тому числі квартира АДРЕСА_2 за вказаною адресою. Власником службового житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3 , є Мін`юст, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договором про купівлю-продаж квартири від 19.12.2016, укладеним між ТОВ «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент» та Мін`юстом, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Надиною М.О. за реєстровим № 1578, з Договором від 19.12.2016 про внесення змін до Договору від 19.12.2016. Наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2018 № 741/к ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства із заявою про отримання службового житла. Відповідно до протоколу житлово-побутової комісії Міністерства юстиції України від 19.12.2018 № 5-2018, наказу Міністерства юстиції України від 20.12.2018 № 4678/7 «Про забезпечення службовим житлом працівників апарату Міністерства юстиції України» та рішення виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.12.2018 № 12/22 «Про затвердження спільного рішення керівництва та постійно діючої житлово-побутової комісії Міністерства юстиції України про надання житла» ОСОБА_1 у тимчасове користування було надано службове житло, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 видано ордер від 28.12.2018 № 44 на право зайняття службового жилого приміщення площею 21,0 кв.м., яке складається з однієї кімнати у квартирі АДРЕСА_3 . Наказом Міністерства юстиції України від 27.01.2020 № 389/к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера. Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах та установах Міністерства юстиції України, затвердженого заказом Міністерства юстиції України від 02.07.2004 № 58/5 працівник, що припинив трудові відносини з апаратом Мін`юсту, підлягає виселенню зі службового жилого приміщення з усіма особами, які з ним проживають. Проте, на час звернення з позовом службове житло ОСОБА_1 не звільнено. Тому позивач просив суд з урахування уточнених позовних вимог виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зі службової квартири АДРЕСА_3 , яка належить Міністерству юстиції України, без надання іншого житла.

Ухвалою від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

22.03.2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що його було звільнено у зв`язку скороченням чисельності штату працівників, а тому відповідно до ст.ст. 124, 125 ЖК України його не може бути виселено без надання іншого житлового приміщення.

24.03.2021 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що відповідач помилково вважає, що його було звільнено у зв`язку із скороченням штату, оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.01.2020 № 389/к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців з припиненням державної служби відповідно до п. 4 ч.1 ст. 83 та п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». При звільненні відповідачу запропоновано наявні вакантні посади державної служби в Мін`юсті, на зайняття яких відповідач не погодився, що свідчить про те, що скорочення чисельності або штату державних службовців не відбулося. Таким чином, відповідач не входить до переліку осіб, яких не може бути виселено зі службового житла без надання іншого житлового приміщення, оскільки його звільнення відбулося у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, про що зазначено у відповідному наказі, та який відповідачем оскаржено не було.

02.04.2021 року надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.06.2021 року, до участі у справі було залучено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

06.12.2021 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

28.12.2021 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3

30.12.2021 року від ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явилася, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що, згідно з рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.05.2017 №6/1 «Про включення жилого приміщення до числа службових» квартири, що розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , включені до числа службових жилих приміщень Міністерства юстиції України (далі - Позивач, Мін`юст, Міністерство), в тому числі квартира АДРЕСА_2 за вказаною адресою.

Власником службового житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3 , є Мін`юст, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договором про купівлю-продаж квартири від 19.12.2016, укладеним між ТОВ «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент» та Мін`юстом, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Надиною М.О. за реєстровим № 1578, з Договором від 19.12.2016 про внесення змін до Договору від 19.12.2016.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2018 № 741/к ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера.

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства із заявою про отримання службового житла.

Відповідно до протоколу житлово-побутової комісії Міністерства юстиції України від 19.12.2018 № 5-2018, наказу Міністерства юстиції України від 20.12.2018 № 4678/7 «Про забезпечення службовим житлом працівників апарату Міністерства юстиції України» та рішення виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.12.2018 № 12/22 «Про затвердження спільного рішення керівництва та постійно діючої житлово-побутової комісії Міністерства юстиції України про надання житла» ОСОБА_1 у тимчасове користування було надано службове житло, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 видано ордер від 28.12.2018 № 44 на право зайняття службового жилого приміщення площею 21,0 кв.м., яке складається з однієї кімнати у квартирі АДРЕСА_3 .

Наказом Міністерства юстиції України від 27.01.2020 № 389/к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера.

Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах та установах Міністерства юстиції України, затвердженого заказом Міністерства юстиції України від 02.07.2004 № 58/5 працівник, що припинив трудові відносини з апаратом Мін`юсту, підлягає виселенню зі службового жилого приміщення з усіма особами, які з ним проживають.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року). Тому суд повинен встановити, чи відповідатиме виселення відповідачів з квартири, що є службовим житлом, без надання іншого житлового приміщення критеріям, що викладені у пункті другому статті 8 Конвенції. «Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 42, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Тому слід встановити, чи вважатиметься виселення відповідачів з квартири без надання іншого житлового приміщення втручанням держави, що здійснюється «згідно із законом» у розумінні пункту другого статті 8 Конвенції.

Європейський суд з прав людини вважає, що «вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 43, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Отож, суд повинен з`ясувати, наскільки чітким і прогнозованим є чинне законодавство України щодо виселення відповідачів з квартири, що є службовим житлом і в якій вони проживають, за відсутності у них іншого житла та без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК «ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом». Згідно з частиною першою та другою статті 109 ЖК «виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. … Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду».

Статтею 124 ЖК УРСР зазначено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124цього Кодексу, не може бути виселено:

- осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків;

- осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років;

- осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення;

- осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників;

- пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;

- одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Відповідно до вимог ст. 77, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В обґрунтування своїх заперечень щодо вимог позову відповідачем зазначено, що його було звільнено у зв`язку скороченням чисельності штату працівників, а тому відповідно до ст.ст. 124, 125 ЖК України його не може бути виселено, без надання іншого житлового приміщення.

Так, відповідно до роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики, викладені в листі від 07.04.2011 № 114/06/187-11, що штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Відповідно до висновку Інституту управління і права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого: Поняття «припинення трудового договору» (у тому числі і припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення) за своїм змістом ширше, поняття «розірвання трудового договору». Термін «звільнення» вживається щодо працівника (у тому числі і державного службовця) і за змістом є синонімом терміну «припинення трудового договору». Пункт 1 ст. 40 КЗпП України є

загальною нормою (тобто поширюється на усіх без виключення працівників), а

п.1 статті 87 Закону України «Про державну службу» спеціальною, яка враховує

особливості припинення державної служби за ініціативою суб`єкта

призначення у разі скорочення чисельності або штату державних службовців, а також у разі зміни штатного розпису (ліквідації відповідної посади) без скорочення чисельності. У разі припинення державної служби за зазначеною підставою на державних службовців в повній мірі поширюються усі соціальні й правові гарантії, передбачені законодавством про працю та законодавством про працю та законодавством про надання службового приміщення.

Підстава для виселення особи зі службового приміщення не обмежується фактом припинення трудових відносин з підприємством установою, організацією які є власником житла), а має комплексний характер. Важливими її складниками, що стосуються прав наймача, які сучасна судова практика пов`язує з європейськими стандартами, та які є перепоною щодо і неоднозначного та довільного тлумачення. Положення Конституції України, трудового, житлового, цивільного законодавства кореспондуються з положеннями Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Європейською соціальною хартією (переглянутою), Європейським соціальним кодексом та іншими міжнародно-правовими актами, які базуються на загальнолюдських цінностях, верховенстві права.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був звільнений з посади директора департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури державного органу, на нього поширюються усі правові, матеріальні та соціальні гарантії (у тому числі і у питаннях щодо службового житла).

ОСОБА_1 (як такий, що звільнений на підставі пункту 1 частини 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", тобто припинив державну службу за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням чисельності або штату державних службовців, а також у разі зміни штатного розпису (ліквідації відповідної посади) без скорочення чисельності, є тим суб`єктом, на якого поширюється правовий припис щодо неможливості виселення його зі службового житла без надання іншого аналогічного житла.

Відповідно до штатного розпису апарату Міністерства юстиції України на 2019 рік, затвердженого в.о. Державного секретаря О.А. Косолаповою 20.02.2019 року за погодженням з Міністерством фінансів заступником Міністра Джигиром Ю.А. 27.02.2019 року, з внесеними змінами, затвердженими в.о. Державного секретаря О.А. Косолаповою 22.04.2019 року за погодження з Міністерством фінансів заступником Міністра Джигиром Ю.А. 02.05.2019 року, кількість посад керівників самостійних структурних підрозділів, до категорії яких відноситься в тому числі посада ОСОБА_1 , становила 34 посади.

У зв`язку із зміною структури апарату та затвердження нового штатного розпису на 2019 рік в.о. Державного секретаря Кравченко Л.М. 12.11.2019 року за погодженням з Міністерством фінансів Державним секретарем Ващенком К. 15.11.2019 року, кількість посад керівників самостійних структурних підрозділів становила 32 посади, тобто відбулось скорочення посад, і, як наслідок, скорочення штату працівників.

Таким чином, суд приходить до висновку що відповідача ОСОБА_1 було звільнено саме за скороченням штату працівників.

Позивачем не надано, а судом не здобуто належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження законності позовних вимог про виселення відповідачів з квартири, без надання іншого житлового приміщення.

Позивачем не доведено, що відповідачі є особами, які можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позову.

Керуючись ст.ст.12,13,15,76-81,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, про виселення із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: Міністерство юстиції України, Код , адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13.

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Інформація про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_1 , ОСОБА_3 : адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Інформація про ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Інформація про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, адреса місцезнаходження: 08160, Київська область, Фастівський район, с. Гатне, вул. Київська, буд. 138.

Повний текст рішення складено 09.03.2023 року.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК