Справа № 288/1600/22
Провадження № 2/288/51/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,

представника відповідача - Фіногенова В.В. ,

представника відповідача - Литвин А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Попільнянського відділу поліції Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області, Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури, акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок фактичної бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування, фактичної бездіяльності органу прокуратури, порушення банком законодавства про захист прав споживачів та інших норм права,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянського відділу поліції Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області (далі - Відповідач 1), Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури (далі - Відповідач 2), акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - Відповідач 3) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок фактичної бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування, фактичної бездіяльності органу прокуратури, порушення банком законодавства про захист прав споживачів та інших норм права.

Позивач в поданому позові вказує, що сталось несанкціоноване втручання у його банківський рахунок, яке полягає в тому, що без його дозволу невідомі суб`єкти вчинили заборонені грошові операції за невідомі покупки, даним злочином Позивачу заподіяно істотну шкоду та він вчинений з прямим умислом.

18 червня 2021 року через термінал 22990 (у приміщені відділення Ощадбанку) з картки Master Card, Позивач переказав кошти оператору газорозподільних систем, після оплати послуги, маючи хворобливий стан (внаслідок вакцинації мав температуру 39? С), він втратив дві банківські картки, одну - від Ощадбанку, другу - від Приватбанку.

Ці картки були використані шахраями, Приватбанк викрадені шахраями кошти Позивачу відшкодував, а томі претензії до нього у Позивача відсутні. На відміну від Приватбанку, Відповідач 3 не дотримав норм законодавства і людської порядності, та грошові кошти (майно), що таємно викрадено шахраями шляхом обману не відшкодував.

Позивач зазначає, що 18 червня 2021 року на його мобільний телефон від Ощадбанку надійшов ланцюг повідомлень, номера кодів змінювалися, а в подальшому було несанкціоновано списано з його рахунку кошти в розмірі 284.00 гривень. Картку Позивач заблокував, проте списання коштів було і після блокування та під час блокування оператор повідомила про системне списання коштів з втраченої картки.

23 червня 2021 року Позивач звернувся до відділення Ощадбанку, а 25 червня 2021 року до начальника філії з заявами про шахрайство та просив розкрити факти несанкціонованого заволодіння його коштами в розмірі 284.00 гривень та повернути або компенсувати викрадені в нього кошти.

10 серпня 2021 року обласним управлінням Ощадбанку повідомлено, що з метою встановлення всіх обставин скоєння злочину, організації пошуку зловмисників, притягнення їх до відповідальності та розгляду питання щодо компенсації збитків, рекомендовано звернутись із відповідною заявою до правоохоронних органів.

03 вересня 2021 року Позивач звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, проте йому було відмовлено, в зв`язку з чим, Позивач звернувся до суду з скаргою на бездіяльність, яка полягала в невнесенні відомостей до ЄРДР та ухвалою слідчого судді від 21 вересня 2021 року його скаргу було задоволено та зобов`язано внести відомості за його заявою, а 20 жовтня 2021 року Позивач отримав Витяг з ЄРДР за № 0000114 від 22 вересня 2021 року.

Позивач, як потерпілий звернувся 29 березня 2022 року до Відповідача 2 з клопотаннями з приводу кримінального провадження№ 0000114 від 22 вересня 2021 року.

Розпочате досудове розслідування кримінального провадження.

Дії банку мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківським правилам. Проте банк, усупереч вимогам законодавства збитки не відшкодував, хоча було несанкціоноване списання коштів із банківського рахунку на користь невстановлених осіб. Слідчий орган та прокуратура нехтують своїми обов`язками та потурають свавільній бездіяльності.

04 квітня 2022 року процесуальний керівник у кримінальному провадженні повідомив, що Коростишівською окружною прокуратурою його клопотання щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження розглянуто. З метою належного проведення досудового розслідування процесуальним керівником дізнавачу надано письмові вказівки у порядку ст. 36 КПК України.

31 серпня 2022 року у порядку досудового розслідування зареєстровано звернення до дізнавача, проте на нього належного не відреаговано.

Відповідачі припустились невиконання або неналежного виконання службових обов`язків, наявне необґрунтоване зволікання з розглядом звернень, свавільне тлумачення норм права і законності. Відповідач 1 не здійснив потрібних ефективних дій щодо досудового розслідування, а Відповідач 2 не забезпечив ефективний контроль щодо кримінального провадження. В свою чергу, Відповідач 3 не дотримався вимог законодавства щодо захисту прав споживачів (у тому числі), щодо задля компенсації (повернення) викраденого майна (грошових коштів) та мали забезпечити: співпрацю з кібер поліцією, проведення судової експертизи, відшкодувати кошти.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить: визнати здійсненим без його дозволу списання 284 гривень з його банківського рахунку Ощадбанку для закупки невідомих речей в торгово сервісній мережі GBR London GOOGLE; визнати бездіяльність (відсутність компенсації коштів), якої припустились суб`єкти владних повноважень, у тому числі: Попільнянський відділ поліції Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області, Попільнянський відділ Коростишівської окружної прокуратури, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»; визнати право вимагати відшкодування збитків розміром 284 гривень в розумінні частини 1 статті 19 Конституції, оскільки таке відшкодування не заборонено законом і передбачено статтею 56 Конституції України з причин бездіяльності службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень; визначити частки відповідальності кожного з вище названих відповідачів, відповідно до ступеня вини щодо їх солідарної відповідальності; визнати завданою йому моральну шкоду, яка спричинена внаслідок несанкціонованого списання без його дозволу з його банківського рахунку його грошових коштів (його майна) для закупки невідомих йому речей у незнайомої йому в торгово сервісній мережі GBR London GOOGLE.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі. /а. с. 144, 238/

В позовній заяві Позивачем зазначено клопотання про допит його як свідка про факти, які мають значення для справи та відомі йому особисто, проте суд позбавлений можливості здійснити допит Позивача як свідка, враховуючи його заяву про проведення справи без його участі.

Представник Попільнянського відділу поліції Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області в судове засідання, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення.

06 жовтня 2022 року представником Коростишівської окружної прокуратури подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2 має статус потерпілого та в розумінні ст. 1,2 ЗУ Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди не настало. Крім того, він як потерпілий має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді суду в порядку, передбаченому КПК України та не є предметом розгляду цивільного судочинства. /а.с.12-15/

Представник акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

08 листопада 2022 року представником акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подано відзив на позовну заяву, згідно якого між Банком та Позивачем укладено Договір №659657 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 02.12.2014. На виконання вказаного Договору Позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України, який змінено на рахунок № НОМЕР_2 . Згідно з пунктом 1.5 Договору, Банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів,

СVV-кодів, а також у разі розголошення клієнтом Логіну та Паролю до системи WEВ-банкінг «Ощад 24/7» та/або ПІН-доку до системи МоbiІе-банкінг «Ощад 24/7». Позивач відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо передано картку сторонній особі або не повідомлено банк про те, що її загублено. Згідно з п. 2.1 Правил, Клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання Платіжної картки. Обов`язок Клієнта (користувача) надійно зберігати та не передавати стороннім особам електронний платіжний засіб та інші персональні дані, які дозволять за його допомогою ініціювати та/або санкціонувати платіжну операцію поширюється як на усі перелічені дані у сукупності, так і на кожен зокрема. Згідно із зазначеними умовами Договору, Клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо передано картку сторонній особі або не повідомлено банк про те, що її загублено. Оспорюванні Позивачем операції здійснено на сервісі Сооgle Рlay Магket по прив`язаній до аканту платіжній картці, для верифікації вводились повний номер картки, термін дії картки та СVV2/СVС2-код. За результатами проведеної перевірки Банком встановлено, що операції з використанням Інтернет ресурсу проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, що свідчить про відсутність вини Банку у виконанні розпорядження Клієнта щодо перерахунку коштів з його рахунку. Ініціювання переказів по картці Позивача було здійснено шляхом електронної ідентифікації електронного платіжного засобу та Клієнта. Банком не порушено норм Договору та чинного законодавства України, Клієнт звернувся до Банку після успішного завершення операції. Проведення операцій по картковому рахунку Клієнта стало можливим у зв`язку з електронною ідентифікацією платіжного засобу та Клієнта. За таких обставин, АТ «Ощадбанк» не вбачає правових підстав для повернення коштів Клієнту в сумі 284,03 грн. Позивачем не подано доказів на підтвердження того, що йому завдано моральної шкоди, Позивачем не вказано в чому саме полягає «заподіяна» йому моральна шкода, з яких міркувань останній виходив, визначаючи її розмір та не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що, відповідно, свідчить про незаконність та необґрунтованість позовних вимог, відсутність правових підстав для їх задоволення. АТ «Ощадбанк» наданими доказами підтверджує здійснення операцій за наявності волі Клієнта, з ідентифікацією електронного платіжного засобу та ідентифікації Клієнта, натомість Позивач не надає жодного належного і допустимого доказу для доведення факту вчинення операцій сторонніми особами чи інших порушень, що були допущені під час проведення операції. /а.с.68-77/

Суд, вислухавши представників Відповідачів, оглянувши в судовому засіданні матеріали справи №288/1732/21 та матеріали кримінального провадження № 0000114, дослідивши матеріали справи та розглянувши справу на засадах змагальності сторін, приходить до наступного висновку.

Згідно з статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Позивачем укладено Договір №659657 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 02.12.2014. На виконання вказаного Договору Позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України, який змінено на рахунок № НОМЕР_2 в зв`язку з переходом банківської системи України на новий формат рахунків ІВАН на виконання вимог Постанови Правління НБУ від 28.12.2018 №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (ІВАN) в Україні. /а.с.78-80/

Відповідно до пункту 1.2 Договору, Банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в т.ч. здійсненими з використанням платіжної картки, в межах Витратного ліміту.

Згідно з пунктом 1.5 Договору, Банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, СVV-кодів, а також у разі розголошення клієнтом Логіну та Паролю до системи WEВ-банкінг «Ощад 24/7» та/або ПІН-доку до системи МоbiІе-банкінг «Ощад 24/7».

Як вбачається з пункту 1.7 Договору, клієнт доручає Банку в порядку договірного списання списувати з рахунку зокрема платежі, які пред`явлені міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів.

Згідно з п. 2.1, Правил, Клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання Платіжної картки.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, підключення до системи WEВ-банкінг «Ощад 24/7» та/або МоbіІе-банкінг «Ощад 24/7» здійснюється Клієнтом відповідно до Інструкції користувача з використанням пристрою Клієнта (персональний комп`ютер, мобільний телефон тощо), що відповідає технічним вимогам, визначеним в Інструкції користувача, та який має доступ до мережі Інтернет.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що Сторони визнають, що отримані Банком платіжні документи, створені в системі WEВ -банкінг «Ощад24/7» та/або МоbіІе - банкінг «Ощад 24/7» та підтверджені Паролем Клієнта або ПІН-кодом до системи МоbіІе - банкінг «Ощад 24/7», мають таку ж юридичну силу, як і документи,

що були подані Клієнтом на паперовому носії та підписані власноручно Клієнтом.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 Договору, права, обов`язки та відповідальність Сторін при дистанційному обслуговуванні Клієнта за допомогою систем WEВ -банкінг «Ощад 24/7» та/або МоbіІе - банкінг «Ощад 24/7» обумовлені в Правилах. Порядок користування та функціональні можливості систем WEВ -банкінг «Ощад 24/7» та/або МоbіІе - банкінг «Ощад 24/7» визначені в Інструкції користувача, з якою Клієнт зобов`язаний ознайомитись до початку користування системою. Банк забезпечує розміщення на сайті чинних редакцій Інструкції користувача, Тарифів та Правил, які доступні для ознайомлення Клієнтом у будь- який період часу.

Відповідно до пункту 4.2 Договору, Сторони домовились, що всі інші умови Договору, зокрема перелік операцій, що вчиняються Банком за Рахунком, в тому числі за допомогою систем WEВ - банкінг «Ощад 24/7» та/або МоbіІе-банкінг «Ощад 24/7», права та обов`язки Сторін, їх відповідальність, порядок нарахування процентів визначається Правилами та Тарифами, правилами відповідної Міжнародної платіжної системи, нормами чинного законодавства України, Інструкцією користувача.

Згідно з пунктом 4.3 Договору, підписанням цього Договору Клієнт засвідчує, що він ознайомився з інформацією, надання якої вимагається відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з Правилами та Тарифами, правилами Міжнародної платіжної системи та нормами чинного законодавства України та Інструкцією користувача.

23 червня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Попільнянського відділення АТ «Ощадбанк» Житомирської області із заявою стосовно шахрайства, в якій зазначив, що 18 червня 2021 року через термінал 22990 (у приміщенні відділення) з картки Master Card № картки: 5…5875, ним переведено 185 грн. (+3 грн. комісії) оператору газорозподільних систем за надання послуг з розподілу газу по його особистому рахунку НОМЕР_3 по квитанції 40. Після зняття 188 грн. на картці був залишок 910,59 грн. станом на 16:08. Банківську картку було втрачено, в подальшому її використано для шахрайства. 18.06.2021 на мобільний телефон - НОМЕР_4 від Ощадбанку надійшов ланцюг смс - повідомлень. Просив розкрити факт шахрайства - заволодіння його грошовими коштами та їх використання шляхом обману, тобто видаючи його банківську картку то його грошові кошти за свої. /а.с.136/

Відповідно до даних підрозділів Банку, а також виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 , встановлено, що операції по рахунку на загальну суму 284,03 грн. проведені 18 червня 2021 року в сервісі Сооgle Рlay Маrket з введенням повного номеру картки, терміну дії картки та СVV2/СVС2-код для верифікації. Платежі здійснені по прив`язаній картці до мобільного додатку в Рlay Маrket. Дані операції відбулись після успішної реєстрації 18.06.2021 платіжної картки на сервісі Сооgle Рlay Маrket, 18.06.2021 11:40:33, 18.06.2021 12:51:22, 18.06.2021 12:54:16, 18.06.2021 12:54:44. Верифікації проведені коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку з правильним введенням строку дії та СVV2/СVС2-коду. Згідно з деталями транзакцій це платежі в мобільному додатку соціальної мережі ТіkТоk та сервісі GOOGLE GARENA. /а.с. 82-85/

Порядок розрахунку платіжними картками в мережі Інтернет, регулюється правилами міжнародних платіжних систем. За загальним алгоритмом при розрахунку держателем платіжної картки в мережі Інтернет, останній має виконати вимоги щодо введення інформації, що зазначена на Картці: номер Картки, строк дії та СVС або СVV-2. Особливість технології операції переказу через міжнародну платіжну систему полягає в тому, що операція проводиться в два етапи: першим етапом є створення авторизаційного документа на позитивне блокування коштів по картці клієнта, завдяки чому сума переказу стає доступною клієнту; другим етапом є створення фінансового документу на підставі клірингової інформації від міжнародної платіжної системи та проведення розрахунків.

З наведеного графіку верифікації картки (Додаток №3 до відзиву) вбачається, що перерахунку коштів в загальній сумі 284,03 грн. передувала верифікація на сервісі Сооgle Рlay Маrket, верифікації проходили із введенням всіх даних картки та СVV2-коду без введення якого операції щодо перерахунку коштів не могли бути завершені.

Згідно з пунктом 2.2 Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», які є Додатком №2 до Договору, якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, Позивач повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати письмові заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку, де відкрито рахунок. Позивач відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо передано картку сторонній особі або не повідомлено банк про те, що її загублено.

ОСОБА_2 звернувся до Контакт - центру Банку 18 червня 2021 року о 22:28 з метою блокування картки. Картку було заблоковано 18 червня 2021 року о 22:31 по причині втрати.

Відповідно до Виписки по рахунку № НОМЕР_2 , операція розрахунку в торгово сервісній мережі на суму 188.00 грн. проводилась 18.06.2021 о 16:08, отже платіжна картка перебувала у Позивача, що не заперечується Позивачем.

В той же час, верифікацію платіжної картки на сервісі Сооgle Рlay Маrket було проведено 18.06.2021 о 11:40:33, 18.06.2021 о 12:51:22, 18.06.2021 о 12:54:16, 18.06.2021 о 12:54:44 (Додаток №3 до відзиву), тобто до проведення операції розрахунку в торгово сервісній мережі на суму 188,00 грн. Позивачем, отже реєстрація платіжної картки на сервісі Сооgle Рlay Маrket відбувалась до проведення Позивачем операції в торгово сервісній мережі на суму 188,00 грн.

Проведення операцій по картковому рахунку Клієнта стало можливим у зв`язку з електронною ідентифікацією платіжного засобу та Клієнта.

Згідно з п. 6 розділу VI Положення Клієнт після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором.

Позивач повідомив Банк зателефонувавши на Контакт-центр Банку 18.06.2021 о 22:28, вже після успішного завершення операцій.

Позивач звернувся з письмовою заявою до Банку щодо оскаржуваних операцій, які проведені 18 червня 2021 року, 25 червня 2021 року, тобто на п`ятий день, чим порушив п. 2.2 Правил, яким встановлено: якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі. Позивач повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом трьох днів надати письмові заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку, де відкрито рахунок.

Судом оглянуті та досліджені матеріали кримінального провадження № 0000114 та судом встановлено, що 03 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до поліції.

Через невнесення протягом 24 годин після подання заяви про кримінальне правопорушення від 03 вересня 2021 року відомостей до ЄРДР Позивач звернувся до Попільнянського районного суду Житомирської області.

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2021 року зобов`язано слідчого відділенням поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внести відповідні відомості до ЄРДР, викладені в заяві від 03 вересня 2021 року.

За даним фактом відділенням поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було розпочате кримінальне провадження № 0000114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділенням поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 19 листопада 2021 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення в кримінальному провадженні № 0000114 в ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_2 визнано потерпілим. Досудове розслідування триває, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до доручення дізнавча сектору дізнання відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України, доручено працівникам відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області: 1. Встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. 2. З метою встановлення свідків та очевидців вчинено кримінального правопорушення, допитати в якості свідків жителів смт. Попільня. 3. Провести перевірку серед осіб, в тому числі і неповнолітніх, які проживають в смт. Попільня, що схильні до вчинення аналогічних злочинів, раніше засуджених та умовно - достроково звільнених за вчинення злочинів проти власності та осіб, які перебувають під адміністративних наглядом. 4. Встановити та перевірити на причетність до вчинення кримінального правопорушення осіб з числа мешканців смт. Попільня та прилеглих сіл, які не мають постійного місця роботи та зловживають спиртними напоями, ведуть антигромадський спосіб життя. 5. Встановити та допитати в якості свідків осіб, які проживають неподалік місця вчинення кримінального правопорушення. 6. Виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне в ході виконання доручення. 7. Мотивувальну відповідь разом з матеріалами, які отримані під час виконання доручення направити до сектору дізнання відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Згідно рапорту від 10 грудня 2021 року, о/у СКП відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області - Савчук Д.В. доповів, що в ході виконання окремого доручення додатково проводилися всі можливі оперативно - розшукові заходи спрямовані на розкриття даного злочину. Оперативним шляхом на причетність до скоєного кримінального правопорушення перевірялися особи місцеві та з сусідніх сіл, які ведуть антигромадський спосіб життя, зловживають спиртними напоями, неповнолітніх з неблагополучних сімей. Однак станом на момент виконання доручення жодної інформації, яка б становила оперативний інтерес не надходило. Встановити інших очевидців чи свідків даної події не представилося можливим.

Суд не встановив причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, та настанням шкоди для Позивача, також суд не встановив факту тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб Відповідача, неналежного здійснення ними досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до листа АТ «Ощад банк України» Філія Житомирського обласного управління № 105.29-19/2/3959/2021/с, по результатам проведеної додаткової перевірки встановлено: 18.06.2021 БПК № НОМЕР_5 була зареєстрована на ресурсі Сооgle та проведено її верифікація з введенням всіх даних картки (повний номер, термін дії та CVV код); подальші операції 18.06.2021 на даному ресурсі Сооgle вже проходили без введення даних, оскільки при верифікації клієнт поставив відмітку, про погодження, що дана картка буде використовуватись автоматично для списання коштів за користування ресурсом. У зв`язку з цим встановлено, що зняття грошових коштів з карткового рахунку стало можливим по причині порушення (недотримання) вимог п. 9.15 Розділу ІХ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а сама: Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVС2, срок дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, карткового пароля несе виключно клієнт.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтями 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

За змістом статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до ч. 2 вказаної статті грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пункту 2 розділу VI розділу II «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого Постановою Правління НБУ №705 від 05.11.2014, Клієнт зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до п.6.3 ст.6 Закону порядок відкриття банками рахунків та їх режими, визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Враховуючи вищезазначене, обов`язок Клієнта (користувача) надійно зберігати та не передавати стороннім особам електронний платіжний засіб та інші персональні дані, які дозволять за його допомогою ініціювати та/або санкціонувати платіжну операцію поширюється як на усі перелічені дані у сукупності, так і на кожен зокрема.

Згідно із зазначеними вище умовами Договору, Клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо передано картку сторонній особі або не повідомлено банк про те, що її загублено.

Оспорюванні Позивачем операції здійснено на сервісі Сооgle Рlay Маrket по прив`язаній до аканту платіжній картці, для верифікації вводились повний номер картки, термін дії картки та СVV2/СVС2-код.

Враховуючи вищевикладене, за результатами проведеної перевірки Банком та матеріалів справи, встановлено, що операції з використанням Інтернет ресурсу проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, що свідчить про відсутність вини Банку у виконанні розпорядження Клієнта щодо перерахунку коштів з його рахунку.

Ініціювання переказів по картці Позивача було здійснено шляхом електронної ідентифікації електронного платіжного засобу та Клієнта.

Банком не порушено норм Договору та чинного законодавства України, Клієнт звернувся до Банку після успішного завершення операції, та Позивачем порушено триденний строк звернення з письмовою заявою до Банку, щодо оскаржуваних операцій.

Позивач просить визнати його право вимагати відшкодування збитків в розумінні статей 19, 56 Конституції України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

За приписами частини першої 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини шостої статті 1176 ЦК України.

За приписами частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тож ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення коштів на відшкодування шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) поліції, прокуратури та шкодою, яка за твердженням Позивача, йому заподіяна.

Незгода Позивача з бездіяльністю уповноважених осіб ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за його заявою, які ним були оскаржені в порядку, передбаченому КПК України, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому шкоди.

Тобто, права Позивача, були відновлені шляхом оскарження бездіяльності слідчого в порядку, визначеному КПК України.

Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

ОСОБА_2 визнаний потерпілим по кримінальному провадженню, а тому в порядку статті 56 КПК України має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом, таким чином питання оскарження дій чи бездіяльності органів досудового розслідування в даному випадку вирішується в порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України в межах досудового розслідування кримінального провадження та не є предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності завданої йому шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діяннями службових осіб під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000114, та при здійсненні ними своїх повноважень, а відтак відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Щодо стосується вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,

в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №665/49/13-а.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі №823/868/18 звернув увагу, що у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, Позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Однак, Позивач ОСОБА_2 не навів доказів на підтвердження того, що бездіяльність з боку Відповідачів призвела до негативних наслідків, які є підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди як похідної.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Тож питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Керуючись статтями 55, 56 Конституції України; Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР від 01 грудня 1994 року; Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41; Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»; статтями 15, 16, 23, 1176 ЦК України; 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Попільнянського відділу поліції Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області, Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури, акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок фактичної бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування, фактичної бездіяльності органу прокуратури, порушення банком законодавства про захист прав споживачів та інших норм права - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко