Провадження № 8/204/1/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів (судова справа №204/8521/22, провадження 2-н/204/331/22), за нововиявленими обставинами (а. с. 2-5).

В обґрунтування заяви зазначає, що 03 грудня 2022 року він отримав наказ Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року у справі № 204/8521/22 (провадження 2-н/204/331/22) про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Починаючи з 13 жовтня 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що даний наказ повинен бути переглянутий, оскільки суду не було відомо про те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року (справа № 182/6760/17 провадження 2/0182/15/202) був задоволений його позов до ОСОБА_2 , третя служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дітей. Суд визначив місце проживання дітей разом з батьком, натомість в задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до нього про визначення місця проживання дітей із нею відмовлено. Вказує на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року без змін. Крім того зазначає про те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року у справі № 182/7039/19 (провадження 2/0182/7/2022) позовні вимоги ОСОБА_2 до нього, третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення участі у вихованні задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, шляхом встановлення систематичних побачень з 18 години п`ятниці до 18 години неділі (кожного тижня), без присутності батька. Зазначає, що 15 липня 2022 року він передав ОСОБА_2 дітей і за домовленістю вона повинна була повернути їх додому 25 липня 2022 року. У зв`язку з бойовими діями, що стали проводитись на території м. Нікополь, він вирішив вивезти дітей, про що завчасно повідомив ОСОБА_2 . Однак, у призначений час ОСОБА_2 дітей йому не повернула, натомість в телефонному режимі повідомила, що вивезла дітей до міста Львова і повертати їх не має наміру. Вказує, що остання самочинно, без його згоди, змінила місце проживання дітей, після чого перестала виходити на зв`язок, будь-яких відомостей про дітей та місце їх перебування йому не повідомляє, тому їх фактичне місце знаходження йому невідоме, а його власні пошуки дітей не дали результату. Тому, 11 серпня 2022 року він звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про негайне відібрання дітей і повернення їх за попереднім місцем проживання, який прийнятий судом до провадження та призначений до розгляду. Крім того, з приводу зазначених обставин він звернувся до правоохоронних органів та 30 серпня 2022 року прокурором Нікопольської окружної прокуратури Жук В.В. були внесені відомості до ЄРДР за № 0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 142 КК України. Однак до цього часу слідчий в рамках вищевказаного кримінального провадження не встановив місце знаходження його дітей, оскільки ОСОБА_2 переховується не тільки від нього, а й від правоохоронних органів. Разом з цим, слідчим було з`ясовано, що за адресою, зазначеною у судовому наказі, ОСОБА_2 та його діти не проживають, а власнику квартири про їх місцезнаходження нічого не відомо. Тому вважає, що судовий наказ ґрунтується на доказах, що не відповідають дійсності та обставинам справи. Вказує на те, що під час ухвалення судового наказу зазначені докази судом не розглядалися і не досліджувалися, оскільки були приховані стягувачем, а він не мав можливості їх надати до суду, бо суд розглянув заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. З цих підстав, прохає суд скасувати судовий наказ Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року у справі № 204/8521/22 (провадження 2-н/204/331/22).

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року у справі відкрито провадження про перегляд судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року у справі № 204/8521/22 (провадження 2-н/204/331/22) за нововиявленими обставинами та призначено судове засідання на 10 годину 11 січня 2023 року (а. с. 34). Вказана ухвала суду надіслана сторонам до відому 20 грудня 2023 року за № 6152/20-вих/8/204/1/23 (а. с. 35).

28 лютого 2023 року на офіційну електронну адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли заперечення представника стягувачку ОСОБА_2 адвоката Шашликова Д.Г. (а. с. 46-49), яких він вимоги боржника не визнає, проти їх задоволення заперечує.

В обґрунтування заперечень зазначено, що доводи боржника щодо начебто не дослідження судом доказів проживання дітей разом з матір`ю з причин приховування реальних фактів заявником спростовується матеріалами справи. Так, вказує, що до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей, яку було подано ОСОБА_2 , зазначалося, що з причин небезпеки знаходження дітей у м. Нікополі під час повномасштабної війни та постійних обстрілів, діти знаходяться разом з матір`ю у місті Дніпрі. Факт перебування та проживання дітей разом із матір`ю підтверджувався довідками уповноваженого органу про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та їх фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, вважає, що ОСОБА_2 до суду було надано достатні та належні докази, які підтверджували проживання дітей із матір`ю за вищевказаною адресою, а відтак доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими. Також вказує на те, що є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності доводи ОСОБА_1 про те, що йому не відоме місцезнаходження дітей через їх викрадення ОСОБА_2 , з приводу чого ним ініційовано відкриття кримінального провадження № 0000070 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 2 статті 142 КК України. Так, 31 грудня 2022 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000070 від 30 серпня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. У вказаній постанові слідчим, з-поміж іншого, зазначено, що в ході проведених слідчо-розшукових заходів було встановлене місце знаходження ОСОБА_2 разом із дітьми та встановлено, що останні мешкають у АДРЕСА_1 . Крім того, у вказаній постанові слідчий встановив, що дії ОСОБА_2 є такими, що направленні на збереження життя та здоров`я малолітніх дітей, а також те, що вона не переховує дітей від батька та не забороняє останньому спілкуватися з дітьми. Тому, вважає, що ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд судового наказу про стягнення аліментів (судова справа № 204/8521/22, провадження 2-н/204/331/22) за нововиявленими обставинами вводить суд в оману, надаючи недостовірні дані про відсутність дітей та матері за адресою: АДРЕСА_1 , яка більше того, не приховувалася ОСОБА_2 та зазначалася у заяві про видачу судового наказу. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 було ініційовано звернення до управління служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міськради для отримання Акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою. 20 лютого 2023 року вказаною службою ОСОБА_2 було надано відповідний акт обстеження, яким, з поміж-іншого, встановлено, що під час перевірки діти знаходилися разом із матір`ю за вказаною адресою, поводилися спокійно, виявили бажання проживати разом із матір`ю. Разом з цим, зазначає про те, що ОСОБА_2 піклується і про навчання дітей та сприяє їх освітньому процесу. Так, нею укладено договори публічної оферти (надання освітніх послуг з дистанційного формою навчання) № 780 Е та 781 Е від 22 лютого 2023 року, за якими вона сплатила за навчання дітей у 2022-2023 році 28000 гривень (по 14000 гривень за кожного). Вказує на те, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Натомість, обставини на які посилається заявник, є лише його припущеннями, а тому відсутні підстави для перегляду як судового наказу, так і для його скасування, у зв`язку з чим у задоволенні заяви прохає суд відмовити в повному обсязі.

13 березня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 (а. с. 62 та на звороті) про долучення до матеріалів справи ухвали слідчого Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області про скасування постанови слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Кузьміної Ю.Ю. від 31 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000070. В клопотанні зазначає про те, що стягувачці та її представнику достеменно відомо про існування даної ухвали, однак вони свідомо приховали вказані факти від суду.

У судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 44), в якій свої вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити.

У судове засідання стягувачка ОСОБА_2 та її представник не з`явилися, про дату, місце та час повідомлені належним чином (а. с. 66-67), причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 182/6760/17 (провадження 2/0182/15/2020) винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дітей, задоволено в повному обсязі. Визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а. с. 6-10 та на звороті).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 182/6760/17 (провадження 22-ц/803/1773/21) апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року, без змін (а. с. 11-21).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 182/6760/17, в касаційному порядку не переглядались. Дані рішення судів набрали законної сили 26 жовтня 2021 року.

12 липня 2022 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 182/7039/19 (провадження 2/0182/7/2022) винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення участі у вихованні задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних побачень з 18 години п`ятниці до 18 години неділі (кожного тижня), без присутності батька дітей ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог, відмовлено (а. с. 22-24).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, вищевказане рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року, в апеляційному та касаційному порядку сторонами не оскаржувалося та, 12 серпня 2022 року набрало законної сили.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000070 від 30 серпня 2022 року вбачається, що 30 серпня 2022 року до Нікопольської окружної прокуратури надійшло звернення про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 всупереч вимогам рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року, постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2022 року, незаконно викрала малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим незаконно позбавила їх волі на вільне пересування та проживання з їх батьком, яв це визначено вищевказаними рішеннями суду (а. с. 27).

17 жовтня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ (судова справа № 204/8521/22, провадження 2-н/204/331/22), яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 жовтня 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

З матеріалів справи № 204/8521/22, провадження 2-н/204/331/22 вбачається, що заявницею на підтвердження своїх вимог надано суду: копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 , що видано повторно 23 травня 2018 року (а. с. 5); копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 , що видано повторно 23 травня 2018 року (а. с. 6); копію довідки від 16 серпні 2022 року № 1203- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , відповідно до якої фактичне місце її проживання/перебування є АДРЕСА_1 (а. с. 7); копію довідки від 16 серпні 2022 року № 1203- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , відповідно до якої фактичне місце його проживання/перебування є АДРЕСА_1 (а. с. 8) та, копію довідки від 16 серпні 2022 року № 1203- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 , відповідно до якої фактичне місце її проживання/перебування є АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, приписами статті 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Приписами ч. 8 ст. 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нормами ч. 4 ст. 423 ЦПК України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у своїй постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 766/14447/18 (провадження № 61-2953ск20).

Крім того, у пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», судам роз`яснено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги докази сторін, які фактично не існували на час розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, тобто, які не існували станом на 17 жовтня 2022 року.

Разом з цим, суд зазначає, що в порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені статтею 161 ЦПК України, без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 168 ЦПК України).

При цьому, за положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Так, зі змісту ст. ст. 181, ч. 3 ст. 184 СК України вбачається, що право на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків із ким постійно проживає дитина. Заявлення ж вимоги про стягнення аліментів одним з батьків, з яким дитина не проживає постійно, вказує на те, що заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу. У такому разі суд має відмовити у видачі судового наказу.

Таким чином, надані ОСОБА_1 докази, а саме судові рішення, якими визначено місце проживання дітей саме з ним, де вони фактично і проживали до липня 2022 року включно, допоки ОСОБА_2 , всупереч вимогам рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року у справі № 182/7039/19, отримавши дітей для побачення, не повернула дітей батькові, а вивезла їх у невідомому для нього напрямку, лишивши в подальшому, всупереч низки судових рішень, проживати дітей з собою за невідомою заявнику новою адресою, з урахуванням приховування останньою існування вказаних судових рішень від суду під час звернення до нього із заявою про видачу судового наказу, суд вважає належними, достатніми, допустимими та такими, що підтверджують обставини викладені у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей у справі № 204/8521/22 (провадження 2-н/204/331/22) було подано ОСОБА_2 , з якою діти не проживає постійно, що в свою чергу вказує на те, що заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу. У такому разі суд має відмовити у видачі судового наказу.

Відтак судовий наказ слід скасувати у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та роз`яснити ОСОБА_2 її право на звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 76-80, 89, 128, 160, 170, 171, 213-215, 258, 265, 268, 354, 423, 429 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про перегляд судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про видачу судового наказу про стягнення аліментів (судова справа №204/8521/22, провадження 2-н/204/331/22), за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Скасувати у зв`язку із нововиявленими обставинами судовий наказ № 204/8521/22, що виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 17 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 жовтня 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та, та на користь держави судовий збір у розмірі 248 гривень 10 копій.

Відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Роз`яснити ОСОБА_2 її право на звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання учасниками справи її копії.

Ухвала суду набирає законної сили протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна