ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м.Суми

Справа №592/16579/21

Номер провадження 22-ц/816/219/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бороха Валерія Миколайовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2022 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому, остаточно уточнивши позовні вимоги (а.с. 74-77) просить: поділити житловий будинок по АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем визнавши за ОСОБА_1 право власності на наступні окремі об`єкти нерухомого майна:

-житловий будинок загальною площею 47,0 кв. м, з них: 27,6 кв. м житлова (основна) площа, 17,7 кв. м допоміжна підсобна площа, 1,7 площа літніх неопалювальних приміщень, згідно технічного паспорту від 15 січня 2021 року, виготовленого ДП «БТІ регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради, який складається з: житлового будинку літ. «А-І» приміщення 1-3 площею 5,9 кв. м, № 1-4 площею 3,3 кв. м, № 1-5 площею 7,8 кв. м, № 1-6 площею 13,9 кв. м, № 1-1 (прибудова літ «а») площею 3,3 кв. м, № 1-2 (прибудова літ. «а») площею 6,6 кв. м, № 1-7 (прибудова літ. «а») площею 4,5 кв. м, № 1 (прибудова літ. «а1») площею 1,7 кв. м, а також господарчі будівлі і споруди: сарай літ. «Б», сарай літ «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Р», вбиральня літ. «С», огорожі № 4, 5, 6,

визнавши за ОСОБА_2 право власності на наступні окремі об`єкти нерухомого майна:

- житловий будинок загальною площею 42,0 кв. м, з них 21,5 житлова (основна) площа, 17,9 допоміжна (підсобна) площа 2,6 літніх неопалювальних приміщень, а саме: «А1-1» приміщення № 2-2 площею 13,3 кв. м, № 2-1 (прибудова літ. «А1») площею 9,3 кв. м, № 2-3 (прибудова літ. «А1) площею 8,2 кв. м, № 2-4 (прибудова літ. «А1») площею 5,4 кв. м, № 2-5 (прибудова літ. А1») площею 3,2 кв. м, № ІІ (прибудова літ «а2») площею 2,6 кв. м, а також господарчі будівлі і споруди: навіс літ. «М», навіс літ. «О», огорожа 3,2.

Припинити за позивачем ОСОБА_1 73/100 у праві спільної часткової власності, а за відповідачем ОСОБА_2 27/100 у праві спільної часткової власності на житловий будинок: АДРЕСА_1 . Поділити між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :17:009:0040 загальною площею 0,0687 га згідно до варіанту ІІ додаток 2 арк. 2 висновку судового експерта Сукаленко С.В. № 25 від 29 липня 2022 року, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 502 кв. м вказаної земельної ділянки (позначена жовтим кольором у зазначеному висновку), а за ОСОБА_2 185 кв. м земельної ділянки (позначена блакитним кольором), припинивши за позивачем і відповідачем право спільної часткової власностіна цю земельну ділянку;

Стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, проведення експертизи та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй належить на праві власності 73/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 73/100 часток приватизованої земельної ділянки загальною площею 0,0687, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :17:009:0040, розташованої за вказаною адресою. Інші 27/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки належать на праві власності відповідачу. На даний час між приміщеннями житлового будинку, які належать сторонам на праві спільної часткової власності проведені окремі комунікації, є окремі входи до будинку, встановлений паркан, приміщення спільного користування відсутні.

Неодноразові звернення позивача з проханням здійснити добровільний поділ майна відповідачем ігноруються.

Вважає можливим провести поділ відповідно до висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року, а саме експертом запропоновано варіант поділу житлового будинку з урахуванням сформованого володіння та користування будівлями і спорудами з дотриманням вимог державних будівельних норм, правил та стандартів, а щодо поділу земельної ділянки справедливим та законним вважає другий варіант поділу, запропонований експертом, який, на її думку, враховує дійсні частки співвласників у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку, а також варіант встановлення сервітуту для можливості обслуговування відповідачем її частини будинку. Крім того, вважає, що відповідач не може набути право власності в результаті поділу нерухомого майна на самочинно збудовані об`єкти: сарай Е, погріб п/г, убиральня Ж, сарай К.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2022 року позов задоволено.

Поділено житловий будинок по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні окремі об`єкти нерухомого майна: - житловий будинок загальною площею 47.0 кв. м, з них: 27.6 кв. м житлова (основна) площа, 17,7 кв.м допоміжна підсобна площа, 1,7 площа літніх неопалювальних приміщень, згідно до технічного паспорту від 15.01.2021 року, виготовленого ДП «БТІ регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради, який складається з: житлового будинку літ «А-1» приміщення 1-3 площею 5.9 кв.м, № 1-4 площею 3.3 кв.м, № 1-5 площею 7.8 кв.м, № 1-6 площею 13,9 кв.м, № 1-1 (прибудова літ «а») площею 3,3 кв.м, № 1-2 (прибудова літ «а») площею 6,6 кв.м, № 1-7 (прибудова літ «а») площею 4.5. кв.м, № 1 (прибудова літ «а1») площею 1,7 кв.м, а також господарчі будівлі і споруди: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Р», вбиральня літ. «С», огорожі № 4, 5, 6.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступні окремі об`єкти нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 42.0 кв.м, з них 21,5 житлова (основна) площа, 17,9 допоміжна (підсобна) площа 2,6 літніх, неопалювальних приміщень, а саме: «А1-1» приміщення № 2-2 площею 13,3 кв.м, № 2-1 (прибудова літ. «А1») площею 9,3 кв.м, № 2-3 (прибудова літ. «АІ») площею 8.2 кв.м, № 2-4 (прибудова літ. «А1) площею 5.4 кв.м, № 2-5 (прибудова літ. «АІ») площею 3,2 кв.м, № II (прибудова літ «а2») площею 2.6 кв.м, а також господарчі будівлі і споруди: навіс літ. «М», навіс літ. «О», огорожа 3, 2.

Припинено за позивачем ОСОБА_1 73/100 частини у праві спільної часткової власності, а за відповідачем ОСОБА_2 27/100 частини у праві спільної часткової власності на житловий будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділено між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :17:009:0040, загальною площею 0,0687 га згідно до варіанту II додаток 2 арк.2 висновку судового експерта Сукаленко С.В. № 25 від 29 липня 2022 року, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 502 кв. м вказаної земельної ділянки (позначена жовтим кольором у зазначеному висновку), а за відповідачем ОСОБА_2 185 м.кв земельної ділянки (позначена блакитним кольором), припинивши за позивачем і відповідачем право спільної часткової власності на цю земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 568 грн 30 коп., 10 205 грн за проведення експертизи та витрати на професійну допомогу адвоката в сумі 4 000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому вважав за можливе здійснити поділ житлового будинку з урахуванням висновку будівельно-технічної та земельної експертизи № 25 від 29 липня 2022 року. При цьому справедливим і законним визнав поділ в натурі земельної ділянки за другим варіантом, який враховує дійсні частки співвласників у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку, а також варіант встановлення сервітуту для можливості обслуговування відповідачем її частини будинку, як це вказано у цьому варіанті. Крім того, вважав, що варіант поділу житлового будинку між позивачем і відповідачем, вказаний у додатку № 1 арк. 1 висновку, повністю відповідає фактичному поділу цього будинку між співвласниками, який склався за часом користування і який надає можливість визначити поділені частки будинку в натурі, як окремі об`єкти нерухомого майна.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Бороха В.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення народного суду м. Суми від 08 серпня 1973 року, ухвалене у справі 2-1268, а також мирова угода того ж суду від 11 вересня 1973 року зі спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Наголошує на тому, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 квітня 2011 року № 242 було вирішено зберегти господарські споруди, будівлі та прибудови до приватних житлових будинків садибного типу, що були споруджені до 01 січня 2008 року на території м. Суми, згідно з додатком, в т.ч. за ОСОБА_2 було збережено: сараї літ. «К», «Е», вбиральня літ. «Ж», погріб «п/г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . В технічному паспорті мається штамп про дозвіл на залишення у власності ОСОБА_2 вказаних господарських споруд, будівель та прибудов. Тобто відповідач належним чином зареєструвала своє право власності на вказані об`єкти, а твердження суду, що вона не може набути право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомості не відповідають обставинам справи.

Звертає увагу суду на те, що запропонований експертом варіант поділу земельної ділянки (варіант 2) та прийнятий судом як єдиний можливий варіант поділу, суперечить чинному законодавсту та порушує право власності відповідача, оскільки передбачає перенесення вбиральні «Ж», яка їй належить, на частину земельної ділянки, що їй припадає при розподілі часток.

Зазначає, що вказаним рішенням відповідача повністю позбавлено права спільної часткової власності на інженерні системи будинку, такі як: водопровідна колонка; єдиний газовий стояк на території всього житлового будинку; газопроводи кожного співвласника, які приєднані до вказаного газового стояка; електропровід кожного співвласника, який приєднаний до єдиної точки розподілу електроенергії, які не можуть бути виділені жодному співвласнику у конкретну власність, та які судом повинні бути залишені у загальному користуванні усіх співвласників.

Стосовно висновку будівельно-технічної та земельної експертизи № 25 від 29 липня 2022 року, вказує на те, що вона не містить будь-яких посилань на те, що у спірному домоволодінні у кожного співвласника окремий газопровід та газопостачання, окремий електропровід та електропостачання. Також висновок експерта не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в ньому зазначено, що сараї літ. «К», «Е», вбиральня літ. «Ж», погріб «п/г» є самовільно збудованими, а тому їх не було включено до загальної маси об`єктів нерухомості, які підлягають поділу. А тому невірно обраховано ідеальні частки співвласників житлового будинку, які кожному припадають при поділі майна. Крім того, експерт не досліджував частину житла, що належить ОСОБА_2 . Тому вважає, що висновок експерта є неналежним доказом у справі. Він не містить посилань на вартість нерухомого майна, яке виділяється і залишається у власності іншого співвласника, відповідність реальної частки ідеальній.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог закону та висновку експерта не встановлено земельного сервітуту, а також не зобов`язано позивача здійснити перенесення вбиральні «Ж», яка належить відповідачу, на частину земельної ділянки, що їй припадає.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Мазнєва С.Г. просить відмовити відповідачу у прийнятті доказів, що додані до апеляційної скарги; відмовити у задоволенні апеляційної скарги; рішення суду залишити без змін; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по наданню професійної правничої допомоги, орієнтовний розмір яких становить 15 000 грн та покласти на відповідача всі інші судові витрати.

Зазначає, що додані відповідачем до апеляційної скарги додаткові докази могли бути надані нею під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому будь-які об`єктивні причини їх неподання до суду першої інстанції відсутні, а отже, не підлягають прийняттю і не мають братися до уваги апеляційним судом під час перегляду справи. Також вказує на помилковість доводів апеляційної скарги стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у справі № 2-1268 та у даній справі не вирішувався між тими ж самими сторонами, оскільки під час ухвалення рішення у справі № 2-1268, позивач не була власницею спірного майна. Крім того, рішення народного суду м. Суми стосувалося житлового будинку з іншими характеристиками, іншою площею та іншим складом господарських будівель і не вирішувало питання припинення права спільної часткової власності і питання поділу земельної ділянки.

Стосовно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 квітня 2011 року № 242 «Про збереження господарських споруд, будівель та прибудов до приватних житлових будинків садибного типу, що були споруджені до 01 січня 2008 року на території м. Суми, згідно з додатком до якого за ОСОБА_2 було збережено сараї літ. «К», «Е», вбиральня літ. «Ж», погріб «п/г», вважає, що воно не підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, не є правовстановлюючим документом і не встановлює права власності відповідача на зазначене нерухоме майно. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказані будівлі вказані як самочинно збудовані, а серед переліку правовстановлюючих документів на нерухоме майно відповідача вказане рішення виконкому не значиться. Просить застосувати до спірних правовідносин правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 911/1563/17, стосовно того, що рішення виконкому не є правовстановлюючим документом і не підлягає окремому судовому оскарженню. Вважає вказане рішення виконкому незаконним, однак навіть з врахуванням його існування, воно не впливає на розмір часток співвласників у спірному домоволодінні, а тому не змінює висновків місцевого суду щодо можливості поділу спірного домоволодіння за запропонованим експертом та позивачем варіантом.

Також наголошує на тому, що, досліджуючи питання можливості поділу спірного домоволодіння, експерт у своєму висновку вказав, що спірний будинок оснащений мережею газопостачання, водопостачання, електропостачання, має дві окремі квартири з окремими входами та окремими комунікаціями. Відповідач вказаних доводів належними та допустимими доказами не спростувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин 1-4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною 7 ст. 81 цього Кодексу суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не порушуючи принцип диспозитивності під час перегляду справи дослідила представлені представником відповідача документи, долучені до апеляційної скарги, з метою повного з`ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 березня 2021 року успадкувала після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і була власницею 73/100 часток садибного житлового будинку, який складається із: житлового будинку А-1, житловою площею 49,1 кв. м, загальною площею 89,0 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова А1-1, прибудова а, тамбур а1, тамбур а2, сарай Б, сарай В, сарай Г, сарай Е, вбиральня Ж, сарай К, навіс М, навіс О, навіс Р, вбиральня С, погріб п/г, огорожі № 2-6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-19), що належали спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.2008.

Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2021 позивач є власницею 73/100 часток приватизованої земельної ділянки загальною площею 0,0687 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :17:009:0040 (а.с. 20-24) яку успадкувала після смерті бабусі ОСОБА_3 , якій ця частка земельної ділянки належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №091206 від 20.12.2011.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 29.12.2020 земельна ділянка площею 0,0687га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) перебуває у спільній частковій власності: 73/100 частин належить позивачці, а 27/100 - відповідачці.

Згідно інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 09.03.2021 право власності за ОСОБА_1 на вказані житловий будинок із господарськими спорудами та будівлями і земельну ділянку зареєстровано на підставі зазначених свідоцтв про право на спадщину за заповітом як спільна часткова власність із визначенням її частки 73/100.

Власницею інших 27/100 часток цих об`єктів нерухомого майна за вказаною адресою є відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 16.07.1973 та рішення народного суду м. Суми від 08.08.1978 і ухвали цього суду від 11.09.1973 (а.с. 36-43).

Рішенням народного суду м. Суми від 08.08.1973 було проведено розподіл домоволодіння в м. сумах по АДРЕСА_1 і ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в натурі виділено: кімнату 1-3 пл.3.80 кв.м.;1-4 пл.4,50 кв.м.;1-5 пл.13,30 кв.м.; 1-6 пл.7,30 кв.м.; сені 1-2 пл.4,30 і 1-1 пл.4,0 кв.м.; сарай Б, сарай В, 2/3 частки вбиральні і огорожі, що склало 69/100 ідеальної частки від всього домоволодіння. ОСОБА_2 в цьому домоволодінні виділено кімнату 1-7 пл.14,40 кв.м.; сарай Г, 1/3 частка вбиральні і огорожі, що склало 31/100 ідеальної частки від всього домоволодіння. Рішення набрало законної сили

Ухвалою народного суду м. Суми від 11.09.1973 судом була затверджена мирова угода між сторонами в порядку виконання, згідно якої в натурі ОСОБА_2 виділено в домоволодінні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 площ.13,30кв.м., сарай Г і ідеальна частка склала 27/100 від всього домоволодіння, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виділено кімнату 1-3 пл. 4,40 кв.м.;1-4 пл.4,50 кв.м.;1-6 пл. 7,80 кв.м.; 1-7 пл.14,40 кв.м.; сені 1-2 пл.4,30 і 1-1 пл.4,0 кв.м.; сені; сарай Б; сарай В; вбиральну- Д, паркан, що склало 73/100 ідеальної частки від всього домоволодіння. Рішення набрало законної сили.

Рішення народного суду м. Суми від 08.08.1973 року та ухвала народного суду м. суми від 11.09.1973 року пройшли 17.10.1973 року нотаріальне посвідчення.

Відповідно до редакції статей 101,112,115 ЦК Української РСР, який діяв на час прийняття судових рішень в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).

Майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Виділ частки з спільного майна відбувався у порядку, коли кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна.

Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову

компенсацію.

Колегія суддів звертає увагу, що у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок зроблено 23.06.2008 запис «підстава виникнення права власності» з помилковим посиланням на судові рішення від 08.08.1978 і 11.09.1978, замість 08.08.1973 та 11.09.1973.

Як зазначено у інформаційній довідці з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно складовими частинами об`єкта нерухомого майна є: житловий будинок А-1, житлова прибудова А1-1, прибудова а, тамбур а1, тамбур а2, сарай Б, сарай В, сарай Г, сарай Е, вбиральня Ж, сарай К, навіс М, навіс О, навіс Р, вбиральня, С, погріб п/г, огорожі, № 2-6.

У розділі відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно які стосуються ОСОБА_2 зазначено технічний опис майна : в тому числі самовільно збудовано: сарай Е, погріб п/г, навіс №, убиральня Ж, сарай К вартістю 4623 грн, номер запису: 270 в книзі: 104.

Відповідно до довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна від 15 січня 2021 року № 11-1-01/21 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними технічної інвентаризації станом на 15 січня 2021 року, об`єкт нерухомого майна складається з наступних елементів: А-1 житловий будинок, А1-1 житлова прибудова, а - прибудова, а1 тамбур, а2 тамбур, Б сарай, В сарай, Г сарай, Е сарай, Ж вбиральня, К сарай, М навіс, О навіс, Р навіс, С вбиральня, п/г погріб, № 2-6 огорожі. Загальна площа будинку 90,3 кв. м, житлова площа 48,1 кв. м.

Як заявила позивачка і вказано у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 15.01.2021 їй належить: А-1 житловий будинок, а - прибудова, а1 тамбур, загальною внутрішньою площею 47,0 кв.м., житловою 27,6 кв.м. та складається з наступних елементів:

В житловому будинку літ. «А-1»: приміщення № 1-3 площею 5,9 кв. м, № 1-4 площею 3,3 кв. м, № 1-5 площею 7,8 кв. м, № 1-6 площею 13,9 кв. м; а також, прибудова літ.«а»: приміщення № 1-1, площею 3,3 кв. м, приміщення № 1-2, площею 6,6 кв. м, приміщення № 1-7, площею 4,5 кв. м; прибудова літ. «а1» за № І, площею 1,7 кв. м, загальною площею 47,0 кв м, а також господарчі будівлі і споруди: сарай літ. «Б»; сарай літ. «В»; сарай літ. «Г»; навіс літ. «Р»; вбиральня літ. «С», огорожа № 2-6 (частина 73/100).

Відповідно до представленої відповідачем довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленої ФОП ОСОБА_6 за даними технічного паспорту від 11.11.2010 року опис назви будівль та споруд, які розміщені на присадибній земельній ділянці частково не співпадають із описом у довідці-характеристики, яку представила позивачка.

Проте примітка щодо самочинного будівництва, реконструкції чи перепланування - відсутня.

Згідно представлених відповідачкою даних технічної інвентаризації садибного будинку частина житлового будинку разом із господарськими спорудами та будівлями від 11.11.2010 року складається з наступних елементів:

В житловому будинку під літ. «А-1»: приміщення № 2-2, площею 13,3 кв. м; житлова прибудова літ. «А1-1»: приміщення № 2-1, площею 9,3 кв. м, приміщення № 2-3, площею 8,2 кв. м, приміщення № 2-4, площею 5,4 кв. м, приміщення № 2-5, площею 3,2 кв. м; прибудова літ. «а2» за № ІІ, площею 2,6 кв. м, загальною площею 42,0 кв. м, а також господарчі будівлі і споруди: сарай літ. «Е»; сарай літ. «К»; погріб літ. «п/г»; навіс літ. «О»; навіс літ. «М»; огорожа № 2-6 (частина 27/100)

Сіни «а,а2», тамбур «а1» та житлова прибудова літ. «А1-1» є складовою частини житлового будинку літ «А-1» та раніше входили до його складу згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 за № 127 у редакції наказу Міністерства розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 №186, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.12.2018 року за № 1442/32894 не потребували дозволу на введення в експлуатацію. Житлова площа житлового будинку літ.»А-1» становить 48,1 кв.м. за рахунок прибудови житлової кімнати та веранди на підставі дозволу виданого управлінням головного архітектора м. Суми від 30.05.1974 №656 на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.05.1974 № 323. Згідно рішення виконкому Сумської міської ради від 05.04.2011 №242 «Про збереження господарських споруд, будівель та прибудов до приватних житлових будинків садибного типу, що були споруджені до 01.01.2008 року на території міста Суми» узаконено ОСОБА_2 сарай літ «К,Е», убиральня літ «Ж», погріб літ «пг». Збудовані навіси літ «М,О» - тимчасова споруда дозволу не потребує.

Загальна площа будинку відносно даних технічної інвентаризації, зазначених в технічному паспорті від 29 серпня 2008 року з наступним обстеженням 19 серпня 2010 року зменшилась на 1,6 кв. м (за рахунок влаштування перегородки (прим. № 1-1, 1-7) та уточнення розмірів приміщень) та становить 89 кв. м. Житлова площа будинку збільшилась на 1 кв. м (за рахунок влаштування перегородки (прим. № 1-3, 1-4) та уточнення розмірів приміщень) та становить 49,1 кв. м. Збудовано: літ. «Р» - навіс, літ. «С» - вбиральня, № 6 огорожа. Знесено: літ. «З» - навіс, літ. «И» - вбиральня, літ. «Л» - навіс, № 1 огорожа. Сарай літ. «Г» - оновлено матеріали стін. Знято штамп самочинно: літ. «Ж» - вбиральня; літ. «п/г» - погріб - згідно постанови КМУ від 07 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняття в експлуатацію» дані зміни не потребують дозвільних документів (а.с. 32-33).

Отже після проведення поділу садибного будинку АДРЕСА_1 за судовими рішеннями 1973 року, власники виділених їм в натурі частин в період експлуатації на протязі 1974 - 1984 років здійснювали прибудови до основаної своєї частки будинку та побудували господарські споруди. Оскільки господарські споруди літ «Е» - сарай, літ. «К» - сарай, літ. «М» - навіс, літ. «О» - навіс, збудовано до 05 серпня 1992 року та до введення в дії Закону України «Про основи містобудування», то не потребували дозвільних документів на введення в експлуатацію.

Окрім того, колегія суддів визнає, що право власності на житлові прибудови до основної частини житлового будинку та господарські будівлі і споруди як раніше діючими, так і чинними нормами цивільного законодавства не потребує додаткового самостійного визнання за власником, оскільки слід кваліфікувати як речі, які призначені для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням.

Відповідно до висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року експертом було запропоновано варіант поділу житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням сформованого володіння та користування будівлями та спорудами. При даному варіанті поділу можлива експлуатація приміщень житлового будинку та господарських будівель як окремих об`єктів нерухомості. Передбачені окремі входи, роздільне електропостачання, водопостачання, газопостачання, опалення.

Отже колегія суддів визнає, що фактичний поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 із виділення ідеальних часток в натурі вже відбувся на підставі судових рішень від 08.08.1973 та 11.09.1973 років.

Подальша зміна власників фактично виділеної в натурі частки домоволодіння вже не впливає на визначений судовим рішенням правовий порядок володіння, користування та розпорядження виділеної в натурі частки.

Проте, оскільки позивач, яка не була стороною у справі під час вирішення питання поділу житлового будинку АДРЕСА_1 у 1973 році, у задоволенні її вимоги про проведення поділ цього об`єкту нерухомого майна повторно слід відмовити, оскільки суд першої інстанції задовольнив ці вимоги помилково через неповне з`ясування обставин виникнення права власності у відповідачки ОСОБА_2 на підставі судових рішень зазначених у відомостях про права власності Державного реєстру речового права на нерухоме майно.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Апеляційний суд зауважує, що при вирішенні питання поділу нерухомого майна суд не може покладатися на дані зафіксовані в технічному паспорті на будинок, оскільки документ проведеної технічної інвентаризаційної не є правовстановлюючим документом, на підставі якого доводиться виникнення право власності фізичних осіб на спірний об`єкт нерухомого майна.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу поділу садибної земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 3 статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналіз положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки земельної ділянки, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або її поділу відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню об`єкта нерухомості.

Матеріалами справи доведено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2021 успадкувала право власності 73/100 приватизованої земельної ділянки загальним розміром площі 0,0687 га, кадастровий номер :17:009:0040, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Факт приватизації цієї земельної ділянки доведено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 091206 від 20.12.2011 року.

Зазначено свідоцтво про право на спадщину за законом в силу ст. 204 ЦК України є дійсним і відповідачем не оспорюється, доказів того, що розмір її частки землі інший, суду не надано, тому суд першої інстанції правильно виділив їй останні 27/100 частин спірної приватизованої садибної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, оскільки обрано запропонований експертом ІІ варіант (Додаток № 2 арк. 2), який є технічно можливим та нормативно обґрунтованим і наближений до розміру часток 73/100 (0,0502 га) та 27/100 (0,0185 га) кожного співвласника з урахуванням загального розміру садибної земельної ділянки 0,0687 га: ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 0,0502 га (502 кв. м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями; співвласнику ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка площею 0,0185 га (185 кв. м), яка відображена блакитним кольором з урахуванням площі під будівлями.

При вказаному варіанті експертом пропонується вирішити питання про встановлення земельного сервітуту (згідно ст. 99 ЗК України п.ж) «право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд»). Ділянка сервітуту показана в додатку № 2 арк. 2 до даного висновку жовтим кольором зі шриховкою червоного кольору площею 6,0 кв. м; лінійні розміри (6,05 (стіна житлового будинку); 1,0; 6,05;1,0) м.

Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками) відповідно до статті 98 Земельного кодеку України. Згідно зі статтею 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном встановлюється щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно статті 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Враховую, що при запропонованому експертом ІІ варіанті поділу земельної ділянки було визначено варіант встановлення земельного сервітуту з метою забезпечення обслуговування ОСОБА_2 належній їй частини житлового будинку, на який позивачка погодилася і не заперечила в суді про встановлення запропонованого експертом земельного сервітуту, але це питання не відображено у резолютивній частині рішення і є предметом оскарження відповідачки, колегія суддів вважає за необхідне встановити ОСОБА_2 земельний сервітут (згідно ст. 99 ЗК України п. ж) «право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд»). Ділянка сервітуту показана в додатку № 2 арк. 2 до даного висновку жовтим кольором зі шриховкою червоного кольору площею 6,0 кв. м; лінійні розміри (6,05 (стіна житлового будинку); 1,0; 6,05;1,0) м.

Крім того, експерт зазначив, що даний варіант можливий при умові перенесення вбиральні літ. «Ж», на частину земельної ділянки, яка припадає співвласнику ОСОБА_2 (а.с. 82-105).

Доводи апеляційної скарги про застосування 1 варіанту поділу земельної ділянки у зв`язку із фактичним співвідношенням їх часток, як це вказав експерт у своєму висновку: ОСОБА_1 48/100, а ОСОБА_2 52/100 суперечить визначеним розмірам часток встановленим судовим рішенням.

Зокрема, відповідачу виділення в натурі її частки будинку разом із господарськими спорудами відбулось ще у 1973 році, подальше здійснення прибудов до основної частини будинку та побудова господарських спору вже не вливає для збільшення її частки будинку.

За таких обставин рішення в частині поділу земельної ділянки слід змінити і викласти у такій редакції «Поділити в натурі земельну ділянку, площею 0,0687 га, кадастровий номер :17:009:0040, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласником ОСОБА_1 та користувачем ОСОБА_2 згідно з варіантом ІІ додатку 2 арк. 2 поділу відповідно до висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Виділити ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0502 га з урахуванням площі під будівлями, відображено жовтим кольором додатку 2 арк. 2 висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Виділити ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0185 га з урахуванням площі під будівлями, відображено блакитним кольором додатку 2 арк. 2 висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (73/100 частини) та ОСОБА_2 (27/100 частини) на земельну ділянку, площею 0,0687 га, кадастровий номер :17:009:0040, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити земельний сервітут на користь ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою, належною ОСОБА_1 , розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ремонту будівель і споруд, ділянка сервітуту показана жовтим кольором з штриховкою червоного кольору площею 6,0 кв. м; лінійні розміри (6,05 (стіна житлового будинку); 1,0; 6,05; 1,0) м відповідно до додатку № 2 арк. 2 до висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Через те, що застосування ІІ варіанту поділу земельної ділянки можливо тільки при умові перенесення вбиральні літ. «Ж», на частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , але суд першої інстанції не вирішив це питання, оскільки помилково припускав цю споруду самочинною, колегія суддів приймаючи до увагу відсутність у сторін згода на відшкодування її вартості шляхом грошової компенсації вважає за необхідне покласти на позивача зобов`язання перенести надівору вбиральну літ «Ж» на частину земельної ділянки, яка припадає співвласнику ОСОБА_2 .

Частково скасовуючи і змінюючи оскаржене судове рішення, колегія суддів на підставі ст. 141 ЦПК України змінює рішення в частини розподілу судових витрат, і враховуючи розмір задоволених вимог та апеляційної скарги, з урахуванням, що справа не є складною, стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 481 гривня 71 копійка, витрати за проведення експертизи в сумі 5102 гривні 50 копійок та в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2000 гривні 00 копійок. За апеляційний перегляд справи, оскільки відповідач була звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги із ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 3568 гривень 30 копійок.

Враховуючи ціну позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа є малозначною та є справою незначної складності, а тому касаційному оскарженню відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бороха Валерія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2022 року скасувати в частині поділу житлового будинку і змінити в частині поділу земельної ділянки та розподілу судових витрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Поділити в натурі земельну ділянку, площею 0,0687 га, кадастровий номер :17:009:0040, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з варіантом ІІ додатку 2 арк. 2 відповідно до висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Виділити ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0502 га з урахуванням площі під будівлями, відображено жовтим кольором у додатку 2 арк. 2 висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Виділити ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0185 га з урахуванням площі під будівлями, відображено блакитним кольором у додатку 2 арк. 2 висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (73/100 частини) і ОСОБА_2 (27/100 частини) на земельну ділянку, площею 0,0687 га, кадастровий номер :17:009:0040, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити земельний сервітут ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою, належною ОСОБА_1 , розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ремонту частини житлового будинку, будівель і споруд, ділянка сервітуту показана жовтим кольором з штриховкою червоного кольору площею 6,0 кв. м; лінійні розміри (6,05 (стіна житлового будинку); 1,0; 6,05; 1,0) м відповідно до додатку № 2 арк. 2 до висновку експерта № 25 за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2022 року.

Зобов`язати ОСОБА_1 перенести надвірну вбиральню літ. «Ж» на частину земельної ділянки, яка припадає співвласнику ОСОБА_2 .

В задоволенні вимоги про поділ житлового будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 481 гривня 71 копійка, витрати за проведення експертизи в сумі 5102 гривні 50 копійок та в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2000 гривні 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 3568 гривень 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко