Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6224/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 63 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Миніч Т.І.
суддів: Павицької Т.М.,
Трояновської Г.С.
секретаря
судового засідання Кузьменко А.О.
з участю позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю.
у цивільній справі №274/6224/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відмови у знятті із реєстрації та реєстрації місця проживання протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. З урахуванням уточнюючої позовної заяви просив:
- визнати протиправною відмову виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.02.2021 у знятті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , 1965 р.н., з підстав неможливості провести реєстрацію місця проживання за відсутності згоди власника/співвласника житла, наймача, членів сім`ї наймача;
- зобов`язати виконавчий комітет Бердичівської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1965 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 за умови надання ОСОБА_1 всіх необхідних документів згідно Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016;
- визнати протиправною відмову виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.02.2021 в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1965 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 , з підстав відсутності згоди власника/співвласника житла, наймача, членів сім`ї наймача;
- зобов`язати виконавчий комітет Бердичівської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , 1965 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 без згоди власника/співвласників житла, наймача, членів сім`ї наймача - ОСОБА_2 , 1968 р.н. та ОСОБА_4 , 1987 р.н., за умови надання ОСОБА_1 всіх необхідних документів згідно Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016.
В обґрунтування поданого позову зазначав, що 22.08.1988 він, як наймач, разом із сім`єю - дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5 , 1988 р.н., отримав у постійне користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на підставі ордеру №187, виданого КЕЧ Бердичівського району Прикарпатського воєнного округу. За вказаною адресою був зареєстрований з 14.09.1995 по 03.01.2004 роки.
У 2003 році на підставі наказу Міністерства оборони України він був переведений для проходження служби та виконання своїх службових обов`язків у в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з перспективою отримати згідно чинного законодавства житло у м. Києві. Тому, у зв`язку із зміною місця служби та необхідності отримання прописки в м.Києві у в/ч НОМЕР_1 він 03.01.2004 року був виписаний (знятий з обліку) з квартири АДРЕСА_3 та зареєстрований 13.02.2004 за адресою: АДРЕСА_4 . Його було поставлено на квартирний облік.
29.08.2008 він був звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я), однак не знявся з реєстрації місця проживання, так як перебував та перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 09.07.2003.
З 1988 року по даний час він проживає в даній квартирі в м. Бердичеві Житомирської області, іншого житла у нього немає.
Відсутність реєстрації за місцем проживання в м.Бердичеві позбавляє його права мати ефективний доступ до безоплатного медичного обслуговування в м. Бердичеві як учасника бойових дій, а не в м. Києві за місцем реєстрації, що призводить до необхідності витрачати додаткові кошти на дорогу та перебування в м. Києві: також звертатися за направленням у військовий госпіталь в м. Києві для санаторно- курортного лікування у спеціалізованих закладах; крім того, у жовтні 2020 року він захворів на СОVID-19 та для проведення в лікарні безкоштовного ПЛР-тесту був зобов`язаний надати в медичну установу відмітку про реєстрацію в м. Бердичеві, яка у нього відсутня. Тому був змушений зі своєї пенсії витрачати 1450 гривень для отримання такого тесту.
04 лютого 2021 року він звернувся до відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо зняття з реєстрації в АДРЕСА_1 та реєстрації місця проживання в АДРЕСА_2 .
Однак йому було відмовлено у зняті з реєстрації з підстав неможливості проведення реєстрації місця проживання відповідно до п/п 4,5 п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ №207 від 02.03.2016, та відмовлено у реєстрації місця проживання згідно ч.2 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1999 №2232-Х11, п/п. 5 п.18 Правил, п. 58 Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних», затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 №921, у зв`язку із відсутністю військово-облікового документа та відмітки про взяття на військовий облік, а також згідно ст.6 ЗУ «Про свободу пересування га вільний вибір проживання в Україні» від 11.12.2003 та п/п 4 п.18 Правил - відсутні документи, що підтверджують право на проживання в житлі, згода власника/співвласників у разі відсутності зазначених документів.
Відмову відповідача в частині ненадання ним військово-облікового документу він не оспорює, так як даний документ буде наданий повторно при зверненні до відповідача з повторною заявою про реєстрацію місця проживання.
З відмовою відповідача в частині ненадання ним документів, що підтверджують право на проживання в житлі, згоду власника/співвласників у разі відсутності зазначених документів він не погоджується.
Вважає, що вселення у вищевказану квартиру відбулося відповідно до закону, на підставі ордеру № 187 від 22.08.1988, що підтверджує законність проживання в даній квартирі. Крім того, рахунки за комунальні послуги він особисто сплачує, заборгованості не має.
Щодо згоди власників/співвласників, наймача, членів сім`ї наймача квартири зазначає, що колишня дружина ОСОБА_2 після розірвання шлюбу в 2005 році та донька ОСОБА_5 вибули з даної квартири, місце їх проживання йому невідоме, стосунки не підтримують, про що свідчать акти про непроживання № 14 від 21.01.2011, №17 від 04.04.201.
Можливості отримати у них згоду на його реєстрацію в кв. АДРЕСА_3 у нього немає.
З аналогічним позовом він звертався до Житомирського адміністративного суду та у позові йому було відмовлено. Сьомим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито та роз`яснено, що вказаний спір належить розгляду у порядку цивільного судочинства.
Вважає, що відмова відповідача у знятті/реєстрації місця проживання позивача є протиправною та порушує його законні права та інтереси.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання відмови у знятті із реєстрації та реєстрації місця проживання протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що суд належно не оцінив те, що з 1988 року по даний час він проживає в даній квартирі в м.Бердичеві, іншого житла у нього немає. За вказаною адресою зареєстрований з 14.09.1995 року по 03.01.2004 року. Звертає увагу на те, що він постійно проживає в даній квартирі з 1988 року та сплачує самостійно всі комунальні послуги, а з 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не користуються житлом, місце їх проживання йому не відомо.
Вважає, що вселення у вищевказану квартиру відбулося відповідно до закону, на підставі ордеру №187 від 22.08.1988 року, що підтверджує законність проживання в даній квартирі. Апелянт змушений звертатися до суду, оскільки іншим шляхом не можливо вирішити питання реєстрації його місця проживання за вказаною адресою без згоди вказаних осіб. Тобто, Інструкцією, відповідно до якої відповідачем йому відмовлено у реєстрації місця проживання не зазначено, яким чином діяти органу з питань державної реєстрації при відсутності згоди власника/співвласника, наймача, членів сім`ї наймача.
Стверджує, що судом не надано оцінку та не враховано, що відсутність реєстрації за місцем проживання в м.Бердичеві позбавляє його доступу до безоплатного медичного обслуговування (лікуватися в госпіталі ветеранів війни в м.Бердичеві), а не в м.Києві за місцем реєстрації, що призводить до необхідності витрачати додаткові кошти на дорогу та перебування.
Апелянт вважає, що мотивація відмови суду першої інстанції у задоволенні позову з підстав передчасності (звернення на майбутнє) позовних вимог є безпідставною та необгрунтованою, оскільки рішення відповідача про відмову в реєстрації/знятті місця проживання з підстав «без згоди власника/співвласника, наймача, членів сім`ї наймача» вже прийняте і він його оскаржив.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ордера № 187 від 29.01.1988 року, який виданий КЕЧ Бердичівського району Прикарпатського воєнного округу лейтенанту ОСОБА_1 та його сім`ї: дружині: ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_5 надано право на зайняття двох кімнат у квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 8).
29.12.2003 ОСОБА_1 звертався до начальника КЕЧ Бердичівського району із заявою про надання дозволу на його виписку з квартири АДРЕСА_3 у зв`язку із зміною місця служби та необхідності отримання прописки в м.Києві, в/ч НОМЕР_1 (а.с.9).
Із копії паспорта вбачається, що із 03.01.2004 ОСОБА_1 знятий із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).
29.08.2008 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я) (а.с.10).
Відповідно до повідомлення начальника управління персоналу штабу КСВ ЗСУ від 07.07.2020, ОСОБА_1 з 09.07.2003 перебуває на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 (а.с.11).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 04.08.2005 (а.с.12).
Згідно акта № 14 від 21.01.2011 МК ВЖРЕП № 3 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані, але не проживають (а.с.13).
Відповідно до акта ОСББ «Зоряний-б6-БМ» №17 від 04.04.2017 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані, але не проживають (а.с.14).
Згідно довідки МК ВЖРЕП № 7 від 12.02.2021 № 167 квартира АДРЕСА_3 не була та не є службовою (а.с.16).
Із квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що ОСОБА_1 здійснював сплати за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 у 2012 році, в листопаді 2019, грудні 2020, лютому 2020, у листопаді 2020 сплачував комунальні послуги за опалення (а.с.17-20, 73-73).
Згідно рахунку від 22.10.2022 ОСОБА_1 проходив платне медичне обстеження у ТОВ «Медична лабораторія» в м. Києві (а.с.22).
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 не має у власності нерухомого майна (а.с. 71).
ОСОБА_1 04.02.2021 звернувся до відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області із заявою про реєстрацію свого місця проживання, додавши до заяви квитанцію про сплату адміністративного збору, ордер (а.с. 7).
Відділом з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради 04.02.2021 відмовлено у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1999 №2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями), пп. 5 п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, п.58 Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 №921, у зв`язку із відсутністю військово-облікового документу та відмітки про взяття на військовий облік, а також відсутністю документів, що підтверджують право на проживання, згоди власника/співвласників житла. Заявник надав ордер, термін дії якого закінчився.
Також позивач 04.02.2021 звернувся до відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області із заявою про зняття з реєстрації місця проживання.
Відділом з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради 04.02.2021 було відмовлено позивачу у знятті з реєстрації місця проживання у зв`язку з неможливістю проведення реєстрації місця проживання відповідно до пп. 4,5 п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (а.с. 7).
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, провадження у справі закрито та роз`яснено, що вказаний спір належить розгляду у порядку цивільного судочинства (а.с.4-5).
Судом першої інстанції в судовому засіданні допитано свідків.
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він сусід позивача та знає його із 1987 року. Вони з позивачем служили в одній частині та разом отримували квартири. Із 1987 у цій квартирі ОСОБА_7 проживав із ОСОБА_8 дружиною та дочкою ОСОБА_9 . Колишню дружину та дочку позивача бачив у 2007 році, а не проживають вони в квартирі із 2006 року. Позивач там постійно був. Він часто у відрядженнях. Проживає в квартирі сім`я позивача. Інколи вони у батьків.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає по сусідству від квартири ОСОБА_7 . Із 2006 року його колишня дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_3 не проживають. ОСОБА_7 вона бачить в житлі. Але знає, що ОСОБА_7 часто перебуває у відрядженнях, інколи у батьків в Гришківцях. 6 із 12 місяців ОСОБА_7 проживає у кваритрі.
Свідок ОСОБА_12 пояснила, що із 2008 року вона проживає в сусідньому під`їзді із квартирою ОСОБА_1 . Колишню дружину та дитину позивача вона не бачила. Хто у квартирі проживає, вона не знає. Вона там бачить позивача, а також і його сім`ю.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки вимоги із зазначених позивачем підстав є передчасними.
При цьому судом враховано, що згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК України).
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до статті 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (надалі - Закон) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
У статті 3 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) визначено, що: реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Частиною першою статті 6 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Частиною третьою статті 6 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначений перелік документів, які особа подає для реєстрації до органу реєстрації, зокрема:
- письмову заяву;
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
- квитанцію про сплату адміністративного збору;
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Частиною восьмою статті 6 Закону встановлено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
Статтею 9 Закону визначені підстави для відмови в реєстрації, зокрема, якщо:
- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;
- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;
- для реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів на час прийняття оспорюваних рішень було встановлено Правилами реєстрації місця проживання і Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (далі - Правила), які втратили чинність 14.03.2022.
Пунктами 3-4 Правил (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.
Відповідно до пункту 8-9 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги».
Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
Пунктом 11 Правил (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
- особа не подала необхідних документів або інформації;
- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;
- звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.
Згідно з пунктом 18 Правил (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують:
- право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
- право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);
- проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);
5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Органи реєстрації місця проживання чи перебування осіб (крім випадків, передбачених Кабінетом Міністрів України) зобов`язані здійснювати реєстрацію за місцем проживання або перебування чи зняття з реєстрації призовників, військовозобов`язаних та резервістів лише в разі наявності в їхніх військово-облікових документах позначок відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України відповідно про зняття з військового обліку або про перебування на військовому обліку за місцем проживання (ч.2 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
На час вирішення спору правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання. Зазначені нормативними актами не регулюють по іншому спірні правовідносини.
Судом встановлено, що позивач 04.02.2021, звертаючись до відповідача із заявою про реєстрацію його місця проживання, подав лише квитанцію про сплату адміністративного збору та ордер.
Сторонами також не заперечується, що позивачем для реєстрації місця проживання не був поданий військово-обліковий документ з відміткою про взяття на військовий облік, а відтак цей факт є достатньою самостійною підставою для визнання оскаржуваної відмови законною.
Щодо висновку відповідача про відсутність документів, що підтверджують право на проживання в житлі суд вірно зазначив, що відповідно до вимог ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Таким чином, ордер є єдиною підставою саме для вселення у житлове приміщення.
Відповідно до виданого ордера в передбачене у ньому житлове приміщення вселяються як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім`ї, зазначені в ордері.
Згідно п. 72 Правил квартирного обліку при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації.
З матеріалів справи вбачається, що ордер №187 видано позивачу та членам його сім`ї 22.08.1988. У ордері вказано, що він дійсний протягом 10 днів.
Оскільки ордер є підставою для вселення особи та вказаних в ньому членів сім`ї особи в житлове приміщення, то вказане вище дає підстави для висновку, що позивачем своєчасно реалізовано (пред`явлено) ордер, з метою вселення в квартиру АДРЕСА_3 .
Проте, із 03.01.2004 позивач був знятий з реєстрації у цій квартирі, внаслідок чого він у 2004 році втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 . Отже, пред`явлення позивачем повторно ордеру не може бути підставою для реєстрації позивача в житлі.
Ці обставини є такими, що передбачають необхідність надання позивачем для реєстрації місяця проживання згоди власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї, чого ним зроблено не було, або ж іншого документу, визначеного пунктом 18 Правил для реєстрації місця проживання.
У судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що інші особи, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають у житлі із 2006 року.
Разом із тим, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишаються зареєстрованими у цій квартирі. Вони не визнані судовим рішенням такими, що втратили право користування квартирою.
Отже їх згода, як квартиронаймачів, потребувалася для реєстрації позивача у зазначеній квартирі.
За таких обставин, суд обгрунтовано не вбачав підстав визнання протиправною відмови виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.02.202:
- в знятті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , з підстав неможливості провести реєстрацію місця проживання за відсутності згоди власника/співвласника житла, наймача, членів сім`ї наймача
- та в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1965 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 , з підстав відсутності згоди власника/співвласника житла, наймача, членів сім`ї наймача.
Крім того позивач, визнавши той факт, що ним не було подано усіх необхідних документів для здійснення реєстрації місця проживання, оскільки не було подано військово-облікового документа, просив на майбутнє зобов`язати відповідача зареєструвати його місце проживання без згоди власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї за умови надання всіх необхідних документів, згідно правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016.
Разом із тим, суд правильно не визнав незаконними рішення відповідача від 04.02.2021 про відмову знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1965 р.н. та рішення про реєстрацію його місця проживання із підстав відсутності згоди співвласників житла.
Суд наділений повноваженнями надати правову оцінку конкретному рішенню суб`єкта владних повноважень, яким у даній справі є рішення від 04.02.2021 про відмову у знятті з реєстрації та реєстрації місця проживання позивача у кв. АДРЕСА_3 .
Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності реєстрації позивача у м. Бердичеві, що перешкоджає реалізації його прав, зокрема на медичне обслуговування є необгрунтованими.
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час права позивача у цій частині не порушені, оскільки відповідач ще не ухвалював рішення про відмову у вчиненні цих дій щодо зняття із реєстрації та реєстрації місця проживання при наданні всіх необхідних документів, оскільки вимога позивача зобов`язати відповідача зняти його із реєстрації та зареєструвати його місце проживання за умови надання необхідних документів звернена на майбутнє.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: