ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/502/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/3849/22 Категорія: 307000000 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

представник відповідачів адвокат Конопатський Олександр Олегович;

треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник позивача адвокат Сучило Артем Олегович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сучила Артема Олеговича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням народного суду міста Черкаси від 17 квітня 1972 року розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за кожною із сторін визнано право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Всупереч вказаному рішенню суду 30 вересня 1972 року техніком ЧМБТІ ОСОБА_9 , без жодної заяви від обох співвласників, був проведений розрахунок ідеальних часток по АДРЕСА_1 , відповідно до якого, було введено в склад будинку "А-1" самовільно збудований будинок "А штрих 1" з надбудовою другого поверху мансардою "м/с" прибудовою та відповідним надвірними спорудами і здійснено новий перерахунок часток. Таким чином, попередній власник ОСОБА_7 обійшов погодження на узаконення самовільно збудованого будинку "А штрих 1" з нововиявленим співвласником колишньою дружиною ОСОБА_8 .

04 листопада 1972 року ОСОБА_8 продала належну їй частину будинку «А-1» ОСОБА_10 , яка в свою чергу зареєструвала за собою право власності на вказану частину будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 листопада 1972 року та яка належала продавцеві згідно рішення народного суду від 17 квітня 1972 року.

17 травня 1973 року виконком міської Ради депутатів трудящих ухвалив прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях: по АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_10 6/25 та ОСОБА_7 19/25 ідеальних долей.

Позивач зазначає, що після купівлі будинку ОСОБА_10 було здійснено новий розрахунок часток, але остання не давала згоди на даний перерахунок часток, оскільки на момент здійснення перерахунку часток працівником БТІ, ОСОБА_10 не була співвласником даного будинку.

На підставі рішення № 363 (15) виконкому Черкаської міської Ради депутатів трудящих від 17 травня 1973 року, за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на 6/25 частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та оформлене Свидетельство № 142 на право личной собственности на жилой дом від 30 серпня 1973 р.

За ОСОБА_7 зареєстровано право власності на 19/25 частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та оформлено «Свидетельство № 143 на право личной собствености на жилой дом» від 30 серпня 1973 року.

31 січня 1975 року ОСОБА_7 продав 13/50 частини будинку ОСОБА_11 , проте ця частина будинку являла собою ту фактичну половину будинку «А-1», яку ОСОБА_7 отримав за рішенням суду 1972 року без урахування будинку «А штрих 1». В даному договорі вказано: ОСОБА_11 купила - будинок дерев`яний обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 65,2 кв.м.

09 червня 1987 року після смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримала 13/50 частин будинку «А-1» 30 червня 1987 року, яка продала ОСОБА_10 13/50 частину будинку АДРЕСА_1 .

Тобто, після купівлі 13/50 частин будинку у володінні ОСОБА_10 перебував у власності будинок літ. А-1, що був поділений рішенням суду 1972 року.

Відповідно до договору дарування від 13 березня 1990 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_13 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а саме будинок дерев`яний обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 60,1 кв.м.

06 серпня 1997 року ОСОБА_10 подарувала 13/50 частину будинку з надвірними спорудами ОСОБА_4 , а останній 19 серпня 1997 року подарував 13/50 частин будинку ОСОБА_14 . Ці 13/50 частини будинку являли собою ту фактичну половину будинку, зазначену в рішенні народного суду м. Черкаси від 17 липня 1972 року.

На даний час співвласниками цілого житлового будинку «А-1» 1950 року побудови з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_15 є власницею 12/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування № 2815 від 19 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Малою Н.А.

Відповідно до Договору дарування частини житлового будинку від 01 грудня 2018 року ОСОБА_4 є співвласником 23/100 частин та ОСОБА_1 є співвласником 35/100 частин житлового будинку «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що будинок, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є будинком 1950 року побудови, дерев`яний, обкладений цеглою, який був поділений ще в 1972 році згідно рішення суду. Вважає, що на даний час права позивача порушені, а свідоцтва про право на спадщину відповідачів підлягають визнанню недійсними оскільки, рішення Черкаського міськвиконкому № 310 від 21 квітня 1971 року про дозвіл проведення добудови для сім`ї сина ОСОБА_7 прийняте без врахування дійсних фактичних обставин справи, а саме: на місці погодження майбутньої прибудови з 1957 року вже існував самовільно прибудований будинок «А штрих-1» з своїми прибудовами та надвірними спорудами, що підтверджується генеральним планом від 20 лютого 1957 року, оціночним актом. Відповідний запис «Самовольно пристроенный дом «А штрих -1» с пристройками лит. АЗ, мансардой м/с. сарай «В» в расчет идеальных долей вошел» міститься в технічному паспорті будинку «А-1» від 30 вересня 1972 року. Тобто, даний самовільно прибудований житловий будинок «А штрих -1» вже існував на момент розподілу в 1972 році будинку «А-1» народним судом м. Черкаси.

На запит народного суду м. Черкаси Черкаським міжміським бюро технічної інвентаризації було розроблено та надано суду варіанти розподілу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . В даному висновку було вказано - «Примечание: Жилой дом под лит. «А штрих-1» с пристройкой а3 и мансардой, сарай «В» в раздел жилого дома не вошли, так как они не узаконены горисполкомом». Саме це являється першою згадкою про самовільно прибудований будинок «А штрих 1».

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 8/11 від 02 квітня 2012 року та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 32/12 від 30 липня 2013 року об`ємно-планувальне рішення «самовільно-збудованого будинку А штрих 1 (прибудови літ. А штрих 1, а3, м/с) не відповідає вимогам п. 3.36, п. 3.37 чинних на той час (1971 р.) СНиП ІІ-Л.1-71 Жилые здания. Нормы проектирования щодо рівня комфорту та площі приміщень, що підтверджується висновком експерта.

Відповідно до висновку судової-будівельної-технічної експертизи № 8/11 від 02 квітня 2012 року: Самовільно збудований будинок А-1 штрих (прибудова літ. А1-I, а3, м/с) по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам конструктивного рішення у частині дотримання норм та правил виконання робіт по муруванню кладки стін та улаштуванню залізобетонних перемичок. В результаті виявлених недоліків під час здійснення будівництва прибудови літ. А1-I, а3 виникли наявні дефекти у вигляді тріщин у цегляній кладці карнизів та у місці обпирання перемичок.

Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_16 отримала частини права власності на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_13 , а ОСОБА_6 отримала вказаного будинку.

Тобто, на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Грабовою Інною Петрівною не були перевірені частки спірного житлового будинку, розрахунок часток співвласників не був перевірений, а спадкоємцями в свою чергу не був наданий. Отже, невідомо чи взагалі існували ці частки на момент видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_16 спочатку протиправно, у шахрайський спосіб отримали документи на спадщину на 1/4 частину будинку «А-1». ОСОБА_6 та ОСОБА_16 фактично отримали від покійного ОСОБА_13 , самовільно збудований попереднім власником ОСОБА_7 будинок «А штрих 1».

Отже, переходу прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, на частину будинку «А-1» не відбулося і не могло відбутися.

Зазначення в свідоцтвах про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_6 , та ОСОБА_16 , як частини права власності на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору дарування (жилий будинок дерев`яний, обкладений цеглою) не відповідає дійсності, є протиправним та порушує його права, оскільки успадковане є самовільно прибудованим будинком «А штрих 1», а тому свідоцтва про право на спадщину підлягають скасуванню.

Також позивач просить врахувати, що частки ОСОБА_16 та ОСОБА_6 належним чином не зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Дані частки були перераховані під час реєстрації права власності на добудову згідно норм чинного законодавства, про що був виготовлений відповідний розрахунок часток ПП Будівельна фірма Макаренко та партнери. Проте, відповідачі не погоджуються з даним розрахунком та новими своїми частками. Це питання було предметом розгляду Шостого апеляційного адміністративного суду (справа №823/2122/18) та Касаційного цивільного суду Верховного суду (справа 712/12/2137/19). За результатами розгляду даних справ, розрахунок часток не скасований, частки зазначені в розрахунку дійсні та зареєстровані легально.

Згідно з рішенням Черкаського міськвиконкому № 688/17-4 від 08 вересня 1976 року ОСОБА_10 за згодою співвласників було дозволено здійснити добудову кухні розміром 3,3x3,0 м, у зв`язку з газифікацією. Після добудови кухні збільшилася площа будинку та його вартість та відповідно змінилися і частки співвласників даного будинку. У зв`язку з добудовою кухні необхідно було здійснити новий розрахунок часток, тому ОСОБА_10 звернулася до ПП «Будівельна фірма Макаренко та Партнери» для розроблення розрахунку часток з врахуванням прибудови ОСОБА_10

21 листопада 2017 року ПП «Будівельна фірма Макаренко та Партнери» було видано розрахунок часток житлового будинку по АДРЕСА_1 , який був доданий з заявою про здійснення державної реєстрації права власності за ним. Даний розрахунок часток виданий без порушення норм законодавства, оскільки частки визначені виходячи з часток співвласників домоволодіння, що фактично перебувають у його власності, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

29 листопада 2017 року за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_10 державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Мацепою О.С. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відкрито новий розділ на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, до якого внесено записи про право власності № 23693982 та № 23694025. Дані записи були внесені до Реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 38475286 від 01 грудня 2017 року.

Згідно із записом № 23693982 за ОСОБА_10 зареєстровано право приватної власності на 46/100 частин будинку, а за записом № 23694025 за ОСОБА_5 на 24/100 частин будинку.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку № 11711 від 01 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав в дар від ОСОБА_5 12/100 частин житлового будинку.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку №11702 від 01 грудня 2018 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 23/100 частки кожному обдарованому.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475286 від 01 грудня 2017 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Мацепою Олександром Сергійовичем.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року винесеною по справі №712/2137/19: скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 .

Позивач вважає, що його частка та частки інших співвласників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є легалізованими та зареєстрованими у законодавчому порядку.

Враховуючи наведене ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину № 1-2440 та № 1-2442 від 01 серпня 2005, виданих Першою Черкаською державною нотаріальною конторою.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачем не обґрунтовано чому саме відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ) не мали права на спадкування належного ОСОБА_13 майна.

Судом встановлено, що спір щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання договорів недійсними вирішується в іншому провадженні, оскаржувані позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом не порушують його право власності на подаровану йому частку у домоволодінні, а надані позивачем докази не стосуються предмету доказування.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Сучило Артем Олегович подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У апеляційній скарзі, крім обставин, викладених у позовній заяві, вказує, що подане під час розгляду справи клопотання третьої особи у справі ОСОБА_5 про призначення інженерно-будівельної експертизи судом не досліджувалось та було необґрунтовано відхилено, що позбавило позивача та третіх осіб можливості повною мірою підтвердити докази, що подавались з позовною заявою.

Стверджує, що зазначення у свідоцтвах про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_16 як частини права власності на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який належав померлому на підставі договору дарування (жилий будинок дерев`яний, обкладений цеглою) не відповідає дійсності, є протиправним та порушує права позивача, оскільки де-факто успадковане є самовільно-прибудованим будинком «А-1».

Зазначає, що оскільки оскаржувані свідоцтва про право на спадщину видані відповідачам на неіснуючі частки домоволодіння, права ОСОБА_1 , як співвласника даного домоволодіння порушуються, адже його частка не є реальною та не відповідає зайнятим приміщенням.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення народного суду м. Черкаси по цивільній справі № 2-14/1972 року від 17 квітня 1972 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було розірвано. Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням народного суду м. Черкаси у цивільній справі № 2-1021/72 року від 17 липня 1972 року було виділено ОСОБА_8 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 в натурі приміщення 1-3 пл.7,5 м2, 1-5 пл.17,7 м2, веранду а2 приміщення 1-2 пл. 4,6 м2, 62 % сарая «Б» площею 3,27х3,05м., ворота №1-50%, огорожа №2 50%, огрожа № 3 50%, замощення 1 50%. Виділено ОСОБА_7 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 в натурі приміщення 1-6 пл. 11,6 м2, 1-7 пл. 6,2 м2, приміщення 10-4 пл. 3,8 м2, сіни а-100%, сіни а1- 100%, крильце 10,0, погріб Д 100%, ворота №1-50%, огорожа №2 50%, огорожа №3 50%, замощення 1 50% і 38% сарая «Б» розміром 2х3,05 м, водоколонку, вбиральню і двір залишити в спільному користуванні. Земельна ділянка пл. 210 м. розділена між сторонами навпіл, виділивши кожному по 105 м2.

ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_10 придбала частину будинку з належною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором від 04 листопада 1972 року, який був посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Дрюченко В.Г.

ОСОБА_7 , якому на підставі рішення народного суду м. Черкаси від 17 квітня 1972 року належала частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , зробив прибудову до своєї частини домоволодіння. Дозвіл на прибудову наданий рішенням міськвиконкому № 310 від 21 квітня 1971 року.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17 травня 1973 року було вирішено прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях: а) по АДРЕСА_1 за громадянами ОСОБА_10 6/25 та ОСОБА_7 19/25. Рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17 травня 1973 року № 363 (15) не було оскаржене та скасоване, а тому не припиняло свою чинність.

На підставі вказаного рішення виконкому ОСОБА_10 та ОСОБА_7 були видані свідоцтва на право особистої власності, зокрема, ОСОБА_10 30 серпня 1973 року було видано свідоцтво № НОМЕР_1 на право особистої власності на 6/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 - № 143 на 19/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_17 купила 13/50 частин будинку з належною частиною надвірних споруд в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. 31 січня 1975 року.

Після смерті ОСОБА_17 вказану частину будинковолодіння успадкувала ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 червня 1987 року.

ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_10 купила 13/50 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 696 м2. На вказаній земельній ділянці розташований один одноповерховий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 53,7 м2 , чотири сараї під літ «Б», «б», «В», «Е», льох «Д», огорожа, відмостка, договір посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. 30 червня 1987 року.

ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_4 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: житловий будинок А-1 пластовий, обкладений цеглою, житловою площею 60,1 м2, сараї Б,В,Е, погріб Д, вбиральня Г,Ж, огорожа №1-4, відмостка І, сарай б, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, ця частина житлового будинку з надвірними спорудами належала держателю ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаським МЖУ від 30 серпня 1973 року за №142, договору купівлі-продажу посвідченого першою держнотконторою від 30 червня 1987 року та зареєстрованого в Черкаському інвентарбюро за р. №188, що підтверджується договором дарування від 06 серпня 1997 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстрованого в реєстрі № 4605.

ОСОБА_4 подарував ОСОБА_14 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і розташований на земельній ділянці площею 696 м2, житловий будинок А-1 пластовий, обкладений цеглою, житловою площею 60,1 м2, надвірні споруди: сараї Б,В,Е, погріб Д, вбиральня Г,Ж, огорожа №1-4, відмостка І, сарай б, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, що підтверджується договором від 19 серпня 1997 року.

ОСОБА_16 (свідоцтво про право на спадщину від 01 серпня 2005 року серії ВСІ №168400) та ОСОБА_6 (свідоцтво про право на спадщину від 01 серпня 2005 року серії ВСІ №168399), стали спадкоємцями ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та успадкували по житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Житловий будинок з прибудовами, дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 59,8 кв.м. та надвірні споруди: сарай під літ. «В,Е», вбиральня під літ. «Г,Ж» погріб під літ. «Д,З», огорожа під №1-5, замощення І, розташовані на земельній ділянці загальною площею 696 кв.м.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 01 грудня 2018 року, позивач ОСОБА_1 отримав у дар від ОСОБА_5 23/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться у спільній частковій власності.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстровано 12/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 01 грудня 2018 року.

Позивач в своїх позовних вимогах зазначає, що видачею свідоцтв про право на спадщину № 1-2440 від 01 серпня 2005 року ОСОБА_6 та № 1-2442 від 01 серпня 2005 року, виданого ОСОБА_16 порушено його право на частку, так як частки є невідповідними.

Водночас судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_6 отримала свою частку у домоволодінні після смерті свого чоловіка ОСОБА_13 та ОСОБА_16 ( ОСОБА_18 ) отримала свою частку у домоволодінні після смерті свого батька ОСОБА_13 , якому належала частка у домоволодінні на підставі договору дарування посвідченого першою Черкаською державною нотаріальною конторою 13 березня 1990 року за № 1-1412 та зареєстрована в ЧООБТІ.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2015 року у справі № 2-975/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 серпня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 , яка подарувала позивачу частину домоволодіння.

Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідачі як спадкоємці першої черги за законом на законних підставах успадкували після смерті ОСОБА_13 по частині права власності на будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо не доведення позивачем як саме свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими у 2015 році на ім`я відповідачів у встановленому законом порядку на належне померлому ОСОБА_13 майно, порушено права власності ОСОБА_1 на отримане в дар від ОСОБА_5 у 2018 році майно.

Враховуючи наведене, оскільки судом не встановлено, що свідоцтва про право на спадщину видані особам, які не мали права на спадкування, а також інших обставин, на підставі яких свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним, судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду першої інстанції та були предметом розгляду суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що клопотання третьої особи у справі ОСОБА_5 про призначення інженерно-будівельної експертизи судом не досліджувалось та було необґрунтовано відхилено, що позбавило позивача та третіх осіб можливості повною мірою підтвердити докази, що подавались з позовною заявою, не є підставою для скасування обґрунтованого рішення суду.

Так, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про призначення судово-будівельної експертизи, оскільки поставлені третьою особою питання не стосуються предмету спору, яким є визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину.

У клопотанні ж про призначення судово-будівельної експертизи поставлено питання: чи відповідають наружні розміри конфігурації площі, місце розташування будинку «А-1» (домоволодіння АДРЕСА_4 ) до фактично внесених записів технічної документації щодо відповідності/невідповідності даних техніки БТІ зроблених за результатами проведення технічного обстеження будинку 30 вересня 1972 року та видачі технічного паспорту після цього?; чи відповідає площа виявленого самовільно збудованого будинку «А-1» щодо дотримання технічних вимог для дозволеної площі на добудову згідно рішення № 310 виконкому Черкаської міської ради від 21 квітня 1971 року?; чи були дотримані технічні вимоги щодо виконання закладених розмірів щодо площі будинку; чи відповідала ідеальна частка будинку фактичному складу будинку «А-1» на день укладення договору дарування від 13 березня 1990 року?

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сучила Артема Олеговича слід залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сучила Артема Олеговича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 10 травня 2023 року.

Судді