УХВАЛА

про залишення скарги без руху

Справа №348/2145/20

4-с/348/5/23

28 березня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в особі судді Бурдун Т.А., дослідивши матеріали скарги ОСОБА_1 на рішення, дію та бездіяльність державного виконавця Надвірнянського ВДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Бурій Назарія Івановича, начальника Надвірнянського ВДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Поповича Сергія Михайловича, боржник: ОСОБА_2 , -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить здійснити судовий контроль на виконання судових рішень, а саме: посприяти виконанню рішення й усуненню перешкод при його виконанні і виконати рішення без зайвого формалізму і забезпечити прискорення виконання рішень і запобігти затягуванню процесу виконання. Виконати забезпечувальну й контрольну функцію у розгляді скарги на бездіяльність, дії державних виконавців і на виконання судового рішення в цілому. Посприяти скаржнику в отриманні документів виконавчого провадження, які він не отримав, в тому числі за виконавчим листом № 348/2380/18 від 25.06.2020 р., який згідно закону має бути об`єднаний в єдине виконавче провадження. Зобов`язати державного виконавця здійснити примусове виконання виконавчого листа. Так як боржник не виконує свої обов`язки згідно виконавчих листів суду, зобов`язати боржника виконати рішення суду.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 25 січня 2023 року скарга була повернута скаржнику без розгляду.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 березня 2023 року вказана ухвала суду від 25.01.2023 року була скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивченням матеріалів скарги встановлено недодержання скаржником вимог, передбачених законом для звернення до суду з такими скаргами і, які перешкоджають її розгляду та дають підстави для залишення зазначеної скарги без руху.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України до скарги на дії державного виконавця застосовуються загальні правила позовного провадження із врахуванням особливостей, передбачених Розділом VII ЦПК України.

Так, вивченням матеріалів встановлено, що скарга подана в порядку ст. ст. 447-450 ЦПК України, тому до форми та змісту скарги застосовуються вимоги ст. 175, 177 ЦПК України, які скаржником не дотримано.

Так, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я, по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також реєстраційний номер облікової картки платників податків (для фізичних осіб), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте, у скарзі не зазначено поштовий індекс та реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта (якщо такі відомості відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти боржника та інших заінтересованих осіб.

Крім цього, як зазначено у ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У поданій скарзі, яка надійшла на адресу суду, відсутня копія скарги та копії всіх документів, що додаються до неї, для боржника (іншої сторони виконавчого провадження) та державного виконавця, оскільки сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як стягувач, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

У відповідності до ч. 6 ст.175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Також, згідно ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У контексті наведеного вище суд наголошує, що позовна заява (заява, скарга) повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані вимоги.

Додержання процесуальної форми і змісту заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Всупереч вказаних вимог, скаржником у прохальній частині скарги, зокрема, зазначено вимоги «посприяти виконанню рішення й усуненню перешкод при його виконанні і виконати рішення без зайвого формалізму і забезпечити прискорення виконання рішень і запобігти затягуванню процесу виконання посприяти виконанню рішення, … виконати забезпечувальну й контрольну функцію у розгляді скарги на бездіяльність, дії державних виконавців і на виконання судового рішення в цілому…. посприяти скаржнику в отриманні документів виконавчого провадження, які він не отримав, в тому числі за виконавчим листом № 348/2380/18 від 25.06.2020 р., який згідно закону має бути об`єднаний в єдине виконавче провадження…» що є незрозумілим та некоректним.

Положеннями ст. 451 ЦПК України передбачені рішення, які суд приймає за результатами розгляду скарги, а тому стягувачу необхідно уточнити зміст вимог скарги, конкретизувавши їх з урахуванням вимог чинного законодавства та зазначити, які саме дії він просить зобов`язати вчинити орган державної виконавчої служби.

Також, у скарзі відсутнє підтвердження про те, що стягувачем не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п. «А» ч. 1 ст. 449 ЦПК України). Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. 449 ЦПК України).

Скарга, подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення (абз.7п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2006 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

У своїй скарзі ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що він не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, при цьому зазначає, що 03 січня 2023 року був присутній під час проведення виконавчих дій, у той же час в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не обґрунтовує причини пропуску встановленого десятиденного строку на подачу скарги і не зазначає докази на підтвердження поважності відповідних причин за їх наявності.

За нормами ст. 185 ЦПК України, ураховуючи вимоги ч. 9 ст. 10 ЦПК України, скарга подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху, з наданням строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, де зазначаються недоліки скарги, спосіб і строк їх усунення. Якщо скаржник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення скарги без руху жодним чином не перешкоджає стягувачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків скарги.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення вказаних недоліків, які слід усунути шляхом подання суду належним чином оформленої скарги з примірниками та додатками для усіх заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 175,177,185, 258, 260, 261, 447-450 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дію та бездіяльність державного виконавця Надвірнянського ВДВС у Надвірнянському району Івано-Франківської області Бурій Назарія Івановича, начальника Надвірнянського ВДВС у Надвірнянському району Івано-Франківської області Поповича Сергія Михайловича, боржник: ОСОБА_2 , - залишити без руху.

Надати скаржнику (стягувачу) строк для усунення недоліків скарги протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку скарга вважатиметься неподаною і буде повернута скаржнику (стягувачу).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Т.А.Бурдун