ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 квітня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4137/21

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/361/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого -судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Комунальне підприємство Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Шевченко І.М. від 22 листопада 2022 року, місце ухвалення рішення м.Ніжин, дата складення повного тексту рішення - 06 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, третя особа: Комунальне підприємство Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зазначивши третьою особою Комунальне підприємство Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства, в якій просила: зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :04:021:0099, площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу та видалення за власний рахунок водопровідної труби, яка проходить через цю земельну ділянку до сусідньої земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з відновленням за власний рахунок герметичності водопровідної труби, яка належить позивачу ОСОБА_1 , у разі її розгерметизації під час демонтажу та видалення водопровідної труби відповідачем ОСОБА_2 . Позивач також ставила питання про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 понесених по справі судових витрат. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона є власником вказаної земельної ділянки із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно раніше належало матері позивача - ОСОБА_3 , яка подарувала його позивачу. Попереднім власником - ОСОБА_3 у 2005 році було проведено водопровід через земельну ділянку з кадастровим номером :04:021:0099 до розташованого на ній житлового будинку. Вказаний водопровід на баланс чи у власність КП НУВКГ не передавався, є інженерним обладнанням зазначеного житлового будинку та його невід`ємною частиною, і разом із будинком перейшов у власність позивача. Позивач зазначала, що після проведення власного водопроводу ОСОБА_3 дозволила тимчасово приєднатися до нього мешканцям сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_2 , поки вони не прокладуть власний водопровід від загальноміської водопровідної мережі, для чого є можливість. Позива стверджує, що мешканці будинку АДРЕСА_2 не приймали жодної участі у прокладенні ОСОБА_3 вказаного водопроводу. У грудні 2019 року стався порив труби у місці врізки водопроводу, внаслідок чого відбулося підтоплення погреба та цоколя будинку по АДРЕСА_1 . Під час проведення ремонтних робіт та відновлення водопроводу ОСОБА_3 , водопровід до будинку АДРЕСА_2 було від`єднано. Після цього з`ясувалось, що у грудні 2006 року КП НУВКГ було виготовлено робочий проект №3154/2006 водопостачання житлового будинку АДРЕСА_2 на замовлення ОСОБА_4 , та видано технічні умови №3154/2006 на підключення даного домоволодіння до міської водопровідної мережі, яким без належної на те згоди ОСОБА_3 було передбачено місце підключення - домоволодіння АДРЕСА_1 . 30.07.2014 року між КП НУВКГ та відповідачем було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води до житлового будинку АДРЕСА_2 . Позивач вказувала, що дані обставини стали відомими під час розгляду цивільної справи №740/565/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про зобов`язання забезпечити доступ працівникам КП НУВКГ до ділянки трубопроводу, якою забезпечується водопостачання до житлового будинку АДРЕСА_2 . Позивачу також стало відомо, що частина водопроводу відповідача, що проходить через земельну ділянку, яка тепер належить позивачу, до водопроводу, який тепер також належить позивачу, підключена без влаштування водопровідного колодязя, з відповідною запірною арматурою на врізці, що є порушенням технічних умов №3154/2006 від 28.04.2006 року, а також з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019, оскільки відстань по горизонталі (у світлі) від місця врізки водопроводу до фундамента житлового будинку АДРЕСА_1 складає 1,4 м, а має становити не менше 5 м, що може привести до повторного пориву (розгерметизації) місця врізки та підтоплення фундамента і руйнування житлового будинку позивача. Позивач зазначає, що земельна ділянка для проведення трубопроводу до житлового будинку АДРЕСА_2 не виділялась; згода власника земельної ділянки з кадастровим номером :04:021:0099 по АДРЕСА_1 на обмеження його прав на земельну ділянку отримана не була. Будь-який правочин про надання права користування мешканцями житлового будинку АДРЕСА_2 , в тому числі і відповідачем, земельною ділянкою по АДРЕСА_1 для прокладання водопроводу до своєї земельної ділянки та будинку у встановленому порядку не укладався. Позивач стверджує, що водопровід відповідача через земельну ділянку позивача проходить без законних підстав, чим обмежується право позивача на вільне користування своєю земельною ділянкою в тій частині, де проходить водопровід відповідача. Позивач вважає, що водопровід несе потенційну небезпеку (загрозу підтоплення і руйнування) для земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку позивача.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.11.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року підлягає скасуванню, оскільки його судом першої інстанції ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу оскаржуваного рішення висновки Чернігівського апеляційного суду, викладені в постанові від 17.11.2020 року у справі №740/565/20, та встановлені у цій справі обставини, як такі, що мають преюдиційне значення для даної справи. ОСОБА_1 стверджує, що вона не брала участі у розгляді справи №740/565/20, і вважає, що у даній справі №740/565/20 спір виник між власниками водопроводів щодо їх експлуатації, і питання правомірності користування земельною ділянкою, яка в подальшому стала власністю ОСОБА_1 , предметом спору не було. Апелянт стверджує, що постанова Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2020 року у справі №740/565/20 не має преюдиційного значення для даної справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції мав встановити правовий режим земельної ділянки позивача та правову підставу користування її частиною відповідачем для розміщення на ній свого водопроводу. Апелянт зазначає, що навіть за наявності усної згоди попередніх власників земельної ділянки позивача на тимчасове розміщення на ній водопроводу відповідача, позивач має право вимагати у відповідача звільнити ділянку у будь-який час, оскільки договір сервітуту чи відповідне рішення суду відсутні, і тому у відповідача не виникло право користування земельною ділянкою позивача для розміщення на ній водопроводу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.11.2022 року.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Луєнко Ю.В. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник третьої особи - Комунального підприємства Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Від третьої особи - Комунального підприємства Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що на підставі договорів дарування, посвідчених 27.02.2021 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Борщ Н.О., зареєстрованих у реєстрі за №197 та №200, відповідно, та згідно із записами про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.02.2021 року №40765117 та №40765237, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:021:0099 площею 0,1 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-30).

Згідно з робочим проектом №2758/2005, виготовленим на замовлення ОСОБА_3 , будинковолодіння по АДРЕСА_1 , підключено до міської лінії водопостачання (а.с.31-36).

Відповідно до робочого проекту №3154/2006, виготовленого КП НУВКГ на замовлення ОСОБА_4 , місцем підключення водопровідної мережі по АДРЕСА_3 (а.с.37-38).

Між КП НУВКГ та ОСОБА_2 укладено догорів про надання послуг з постачання холодної води та водопостачання від 30.07.2014 року (а.с.39-41).

Актом технічного обстеження, затвердженим 06.05.2021 року ФОП ОСОБА_6 , встановлено, що підключення водопроводу по АДРЕСА_2 (абонент ОСОБА_2 ) від приватної водопровідної мережі, яка прокладена по приватизованій земельній ділянці (кадастровий номер :04:021:0099), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 , виконано з порушенням технічних умов ДБНБ.2.2-12:2019 Планування і забудова територій, Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, та не може бути відновлене в той спосіб, в який було виконане, адже може призвести до повторної розгерметизації місця врізки, підтоплення фундаменту і руйнування житлового будинку в цілому (а.с.42-43).

Згідно з інформацією т.в.о. директора КП НУВКГ Кулика В.І. від 16.11.2020 року №668, водопровідна мережа, яка пролягає по земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , на баланс КП НУВКГ не передана; будинковолодіння АДРЕСА_2 підключено до водопроводу з мережі на території будинковолодіння АДРЕСА_1 за усним дозволом останнього (згідно інформації наданої у заяві ОСОБА_3 №924 від 11.12.2019 року) (а.с.49).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2020 року у справі №740/565/20, задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Подлуцького М.О., при цьому, скасовано рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.08.2020 року, позов ОСОБА_2 - задоволено. Судом зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_3 забезпечити доступ всім компетентним працівникам КП НУВКГ до місця підключення будинку АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_2 ) до водопровідної мережі, яка знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення ними у цьому місці ремонтних робіт, спрямованих на відновлення водопостачання будинку АДРЕСА_1 (а.с.50-55).

Постановою Верховного Суду від 09.12.2021 року (а.с.136-137), постанову Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2020 року у справі №740/565/20, в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, у оскаржуваній частині, залишено без змін.

Вказану постанову апеляційного суду від 17.11.20202 року у справі №740/565/20 мотивовано тим, що КП НУВКГ надавало ОСОБА_2 послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , на договірних засадах, які оформлено в повній відповідності до законодавства, що регламентує порядок надання вказаних послуг. Натомість, припинення надання ОСОБА_2 даних послуг на невизначений строк відбулось внаслідок неправомірного втручання у договірні відносини між нею та КП НУВКГ відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . Так, якщо останні не мали можливості без відключення будинку ОСОБА_2 від водопровідної мережі ліквідувати наслідки залиття водою їх погреба, то після ліквідації цих наслідків вони повинні були у розумний строк підключити її будинок до водопровідної мережі. Проте, будинок ОСОБА_2 від`єднано від водогону понад 1 рік. Отже, судом не встановлено законних підстав для припинення ОСОБА_2 водопостачання. За інформацією, яка міститься у повідомленні КП НУВКГ від 11.11.2020 року №665, саме по собі неулаштування ОСОБА_2 водопровідного колодязя із відповідною запірною арматурою у місці підключення її будинку до водопроводу, не є перешкодою для відновлення водопостачання цього будинку.

В ході розгляду цивільної справи №740/565/20, судами встановлено, зокрема, що підключення будинковолодіння ОСОБА_7 до мережі централізованого водопостачання, яка пролягає по земельній ділянці на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , було здійснено за згодою ОСОБА_3 , яка була попереднім власником будинковолодіння і земельної ділянки за вказаною адресою (а.с.50-55, 136-137).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд першої інстанції, із врахуванням фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, виходив із тих обставин, що на підставі наявних у справі доказів встановлено, що водопровідну трубу, яку позивач просить зобов`язати відповідача демонтувати і видалити за власний рахунок, проведено відповідачем не самовільно, а за погодженням із компетентною установою - КП НУВКГ на підставі розробленого робочого проекту, а також за згодою попереднього власника будинковолодіння і земельної ділянки, через які проходить дана труба, власником яких на даний час є позивач, для якої, у свою чергу, зберігається попередній порядок землекористування. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову, у зв`язку із їх необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, і що наявні підстави для зобов`язання відповідача демонтувати і видалити за власний рахунок спірну водопровідну трубу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу оскаржуваного рішення висновки Чернігівського апеляційного суду, викладені в постанові від 17.11.2020 року у справі №740/565/20, та встановлені у цій справі обставини, як такі, що мають преюдиційне значення для даної справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, оскільки судом першої інстанції прийнято до уваги встановлені судами під час розгляду справи №740/565/20 документально підтверджені обставини щодо підключення будинковолодіння ОСОБА_7 до мережі централізованого водопостачання, яка пролягає по земельній ділянці на території будинковолодіння АДРЕСА_1 . Зокрема, було встановлено, що підключення будинковолодіння ОСОБА_7 до мережі централізованого водопостачання, яка пролягає по земельній ділянці на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , було здійснено за згодою ОСОБА_3 - попереднього власника будинковолодіння і земельної ділянки за вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи №740/4137/21, відповідно до робочого проекту №3154/2006, виготовленого КП НУВКГ на замовлення ОСОБА_4 , місцем підключення водопровідної мережі по АДРЕСА_3 (а.с.37-38).

Між КП НУВКГ та ОСОБА_2 укладено догорів про надання послуг з постачання холодної води та водопостачання від 30.07.2014 року (а.с.39-41).

Таким чином, підключення будинковолодіння ОСОБА_7 до мережі централізованого водопостачання, яка пролягає по земельній ділянці на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , було здійснено не самовільно, а за погодженням із компетентною установою - КП НУВКГ на підставі розробленого робочого проекту, а також за згодою попереднього власника будинковолодіння і земельної ділянки, через які проходить дана труба, власником яких на даний час є позивач.

Відповідно до приписів ч.2 статті 120 Земельного кодексу України, в редакції, чинній станом на час набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-30), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

При цьому, положеннями статті 103 Земельного кодексу України, регламентовано зміст добросусідства власників та землекористувачів земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції мав встановити правовий режим земельної ділянки позивача та правову підставу користування її частиною відповідачем для розміщення на ній свого водопроводу. Апелянт вказує, що навіть за наявності усної згоди попередніх власників земельної ділянки позивача на тимчасове розміщення на ній водопроводу відповідача, позивач має право вимагати у відповідача звільнити ділянку у будь-який час, оскільки договір сервітуту чи відповідне рішення суду відсутні, і тому у відповідача не виникло право користування земельною ділянкою позивача для розміщення на ній водопроводу.

Апеляційний суд вважає, зо вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що в ході судового розгляду даної справи, на підставі наявних у справі доказів, судом встановлено, що водопровідну трубу, яку позивач у вимогах заявленого позову просить зобов`язати відповідача демонтувати і видалити за власний рахунок, проведено відповідачем не самовільно, а за погодженням із компетентною установою - КП НУВКГ на підставі розробленого робочого проекту, а також за згодою попереднього власника будинковолодіння і земельної ділянки, через які проходить спірна труба, власником яких на даний час є позивач, для якої зберігається попередній порядок землекористування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року відносно того, що вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено тих обставин, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, і відповідно, що наявні підстави для зобов`язання відповідача демонтувати і видалити за власний рахунок спірну водопровідну трубу.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих, документально підтверджених обставин справи, на які сторони даного спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.11.2022 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: