гСправа № 358/974/22 Провадження № 2/358/382/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Лебединець Г.С.,

секретар судового засідання Вершута А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Орло Ю.В., представника відповідача - адвоката Стаценка О.Д., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов обгрунтувала наступним. Так, від спільного шлюбу, сторони по справі мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними було розірвано в 2010 році. На підставі рішення суду від 09.11.2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно протоколу №81 ЛКК Богуславської ЛКК від 17.07.2013р. їх сину встановлено діагноз - «сенсоневральна туговухість І ст.зліва; глухота IV ст.справа». Згідно консультативного висновку № 38943 ДУ «Інститут отоларингології» від 29.09.2022 року ОСОБА_3 встановлено діагноз - «Двобічна сенсоневральна приглуховатість І ст.зліва; глухота IV ст.справа». Крім того, консультативним висновком №10561 від 21.07.2022 року йому було встановлено діагноз - «Міопія слабкого ступеня обох очей». У зв`язку з вказаними діагнозами нею були витрачені грошові кошти в загальному розмірі 71 392,00 грн, зокрема на: придбання слухового апарату, оплату медичних консультацій, придбання крапель для очей та крапель для догляду за контактними лінзами; придбання комп`ютеру із комплектуючими в сумі 32 186 грн. для забезпечення дитині доступу до дистанційного навчання; витрачено кошти в сумі 3000 грн на проїзд автобусами до Києва та назад до м.Богуслав у період обстеження та лікування. Просить стягнути з відповідача на її користь частину вказаних грошових коштів, а саме в сумі 35 696,24 грн., як додаткові витрати на дитину. Крім того, просить вирішити питання про судові витрати по справі та стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу - 3000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що раніше її син в освітньому процесі користувався телефоном. Однак в подальшому, у зв`язку із введенням дистанційної форми навчання та через погіршення зору у сина, вона була змушена придбати комп`ютер, дотримуючись при цьому рекомендацій лікарів. Придбаний нею комп`ютер здатний за технічними характеристиками забезпечити належний доступ її сину до навчання з урахуванням вад зору та слуху у останнього. Комп`ютер обирав її син з урахуванням вимог до виконання шкільних завдань відповідно до навчальних планів за дистанційною формою навчання. Щодо витрат на проїзд позивач зазначила, що обгрунтувала їх належним чином та іншим засобом, окрім як автобусом, вона не мала можливості відвезти сина до м.Києва на медичні обстеження. Позов просить задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково. Суду показав, що відповідач не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього додаткових витрат на придбання для сина лікарських засобів та препаратів на загальну суму 36 206,00 грн., що складає з кожного з батьків - 18 103,00 грн. В частині стягнення з нього коштів на придбання комп`ютера із комплектуючими в сумі 32 186 грн та оплату проїзду на лікування до м.Києва заперечує та, в цій частині, просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обгрунтував тим, що позивач не узгоджувала з ним, як батьком дитини, вартість придбання комп`ютера із комплектуючими та з огляду на велику кількість пропозицій від продавців оргтехніки з`ясувати чи цей товар саме від цього продавця станом на час купівлі був найоптимальнішим варіантом, досить складно. В частині витрат на проїзд зазначив, що позивач отримує допомогу на дитину від держави, та саме вказана допомога і компенсує ці витрати, тому вони не підлягають стягненню з відповідача.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З урахуванням думки сторін та положень ст.223 ЦПК України, судом визнано можливим проводити судовий розгляд за даною явкою.

Суд, вислухав пояснення стоірн, дослідив письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області від 12.10.2007 року, актовий запис № 07.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 24.09.2010 року у справі № 2-896/10, розірвано шлюб між сторонами по справі. Рішення суду набрало законної сили 05.10.2010 року.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.11.2010 року у справі № 2-2786/10, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 15.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно протоколу №81 ЛКК Богуславської ЛКК від 17.07.2013р. їх сину встановлено діагноз - «сенсоневральна туговухість І ст.зліва; глухота IV ст.справа».

20.07.2022 року лікарем КНП БМР «Богуславський центр первинної медико-санітарної допомоги» видано направлення ОСОБА_3 до дитячого офтальмолога ТОВ «Айлаз» для дообстеження та обрання тактики лікування.

21.07.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Айлаз» укладено договір про надання медичних послуг.

21.07.2022 року позивачем проведено оплату проведеного медичного обстеження в ТОВ «Айлаз» в сумі 16 130,00 грн., що підтверджується чеком на оплату № АИ00010580 від 21.07.2022 року.

Згідно довідки ТОВ «»Айлаз від 22.07.2022 року ОСОБА_3 перебував на обстеженні в даному медичному центрі в м.Київ 21.07.2022 року та 22.07.2022 року.

Згідно довідки ТОВ «Айлаз», 29.07.2022 року ОСОБА_3 перебував на офталомологічному обстеженні з діазнозом - «Міопія слабкого ступеня обох очей» та йому була рекомендована рефракційна терапія.

Згідно рекомендацій лікаря-офтальмолога, 29.07.2022 року ОСОБА_1 був придбаний раствор HIDRO HELTH H2O2 60 мл - за ціною - 180 грн; та 22.08.2022 року - раствор Аква-комфорт «HORIEN» 120 мл - за ціною 160 грн, що відтверджується чеками на оплату № АИ00011300 та № АИ00013371 відповідно.

09.08.2022 року ОСОБА_1 придбано краплі очні вартістю 114,60 грн., що підтверджується чеком №25195.

30.09.2022 року ОСОБА_4 придбано слуховий апарат «Страйд» із комплектуючими на загальну суму 19 330 грн, що підтверджується чеком терміналу смарткаси, фіскальний номер 525327291.

05.10.2022 року ОСОБА_1 придбано краплі очні вартістю 132,29 грн., що підтверджується чеком № 28699 та рідина для контактних лінз - 159,59 грн, що підтверджується чеком № 28700.

Вказані обставини та суми на придбання лікарських засобів та препаратів в загальному розмірі 36 206 грн визнані відповідачем, тому, в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В частині витрат на придбання комп`ютеру із комплектуючими в сумі 32 186 грн, суд зазначає наступне.

Згідно довідки ОЗО Богуславський академічний ліцей від 18.10.2022 року № 66, ОСОБА_3 навчається в 9-В класі.

Згідно довідки ОЗО Богуславський академічний ліцей від 19.10.2022 року № 268, процес навчання 9-В класу відбувається онлайн - дистанційна форма навчання.

Згідно довідки лікаря офтальмологічної клініки «Айлаз» від 22.07.2022 року, ОСОБА_3 рекомендовано використання великого монітору для онлайн-навчання у зв`язку із погіршенням зору. (а.с.17).

Згідно видаткової накладної № від 03.09.2022 року ОСОБА_1 , з урахуванням рекомендацій лікарів, позивачем придбано комп`ютер із монітором та комплектуючими на загальну суму 32 186,00 грн.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку із захворюванням. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17; постанова від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Так, суд враховує, що ОСОБА_3 є учнем 9 класу ОЗО Богуславський академічний ліцей № 1, має намір в подальшому продовжувати навчання в даному ліцеї, що свідчить про нагальну потребу у використанні комп`ютера з такими параметрами, які здатні забезпечити йому доступ до навчання попри вади зору та слуху.

При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що позивач не узгодила з відповідачем придбання комп`ютеру з комплектуючими, оскільки надання такої згоди не передбачено нормами діючого законодавства. Разом із тим, суд виходить із необхідності якнайкращого забезпечення інтересів дитини, яка попри вади зору та слуху має потяг до навчання.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення частини грошових коштів, витрачених позивачем на придбання комп`ютера із комплектуючими в загальному розмірі 32 186 грн, тобто в сумі - 16 093,00 грн.

В частині витрат на проїзд суд зазначає наступне.

Так, позивачем зазначено, що нею були витрачені грошові кошти на проїзд із сином з м.Богуслав до м.Київ та у зворотній бік в загальному розмірі 3 000 грн.

В обгрунтування вказаної суми позивачем надані квитки на автобус сполученням Богуслав - Київ та Київ - Богуслав за: 21.07.2022 року, 22.07.2022 року, 29.07.2022 року (в обидва боки), 22.08.2022 року (в обидва боки), 29.09.2022 року (в обидва боки), 30.09.2022 року (в обидва боки) - вартість квитка - 150 грн. (а.с.25-29).

Суд зазначає та матеріалами справи це доведено, що у зазначені дні позивач із сином знаходились в м.Києві на медичних обстеженнях та консультаціях в ТОВ «Айлаз» (а.с.13-21). Суд приходить до висновку, що вказані витрати, також, обумовлені станом здоров`я дитини, оскільки витрачені на прибуття до лікувального закладу через необхідність отримання консультацій лікарів та проходження медичних обстежень у зв`язку з наявними вадами зору та слуху у сина.

Разом із тим, суд зазначає, що позивачем витрачено на оплату проїзду сину грошову суму 1 500 грн (1 500х2=3000), тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказаної суми, а саме в розмірі 750 грн

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача, що оплата проїзду компенсується державою через виплату пенсії на дитину, оскільки згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», за рахунок коштів державного бюджету дітям з інвалідністю гарантується соціальна захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму. Разом із тим, саме на батьків, згідно національного законодавства, покладається обов`язок забезпечення належних умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини.

Щодо доводів представника відповідача про наявність у відповідача іншої родини, малолітньої дитини на утриманні, рівності прав дітей, суд зазначає, що відповідачем не доведено своєї неспроможності нести додаткові витрати на дитину, які викликані наявними вадами здоров`я сина.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача суми грошових коштів, що складає 50% витрачених позивачем коштів на лікування та розвиток неповнолітнього сина ОСОБА_3 , - оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами, та визнається судом у розрізі даного спору як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов`язаними із захворюванням їх спільного сина та необхідністю забезпечення належного доступу до навчання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі частини понесених витрат, є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню частково, та, з урахуванням наведених вище доводів складають 34 946,24 грн, з яких 34 196,24 грн (придбання лікарських засобів, медичних препаратів, комп`ютера з комплектуючими) + 750 грн оплата проїзду.

Відповідно до ст.134, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, оскільки вони належним чином обгрунтовані та є співмірними із складністю справи, із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову і значенням справи для позивача.

Відповідно до п.35 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, суд враховує часткове задоволення позову, а саме що позов задоволений на 98%, у зв`язку із чим з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2 940,00 грн

Разом із тим, 15.12.2022 року між ОСОБА_2 та адвокатом Стаценком О.Д. укладений договір № 20/22 Про надання правничої допомоги із зазначенням погодженої винагороди адвокату в сумі 3 500,00 грн, яка була сплачена відповідачем, що підтверджується квитанціями банку та довідкою про рух коштів на рахунку.

З урахуванням того, що частина позовних вимог, у задоволенні яких позивачу було відмовлено складає 2% - з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу, яка є пропорційною частині відмовлених позовних вимог, а саме в сумі - 70 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення додаткових витрат на дитину, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в доход держави судовий збір пропорційно задоволеної частини вимог з урахуванням мінімальної ставки судового збору, встановленого на час звернення з позовом, а саме в сумі 992,40 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 34 946,24 грн (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок шість гривень 24 коп).

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму витрат, понесених на правничу допомогу в розмірі 2 940,00 грн (дві тисячі дев`ятсот сорок гривень).

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 992,40 грн (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму витрат, понесених на правничу допомогу в розмірі 70,00 грн (сімдесят гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 28.03.2023 року.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець