Провадження № 2/161/954/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВС Т А Н О В И В:

26.12.2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення шлюбних відносин їх спільні дити залишилася проживати разом з нею. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2021 року в цивільній справі № 161/16552/21 з ОСОБА_4 на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак, у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів, у нього утворилася заборгованість, яка станом на вересень 2022 року становила 46133,28 грн. З даного приводу вона звернулася в правоохоронні органи, якими розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Як наслідок, відповідачем було сплачено вказану заборгованість. Разом з тим, на даний час витрати на дітей значно зросли, а тому розмір аліментів не відповідає потребам останніх. Натомість, у відповідача значно покращилося матеріальне становище, оскільки він почав отримувати значні та систематичні доходи за послуги з транспортування автомобілів, у тому числі за кордон. Враховуючи наведене, просить суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на її користь на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2021 року в цивільній справі № 161/16552/21 та стягувати з останнього аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожного з дітей з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання їх спільних дітей за період з 15.09.2021 року по 30.09.2022 року в загальному розмірі 50133,28 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на її користь судові витрати по справі.

30.01.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що спірний розмір аліментів, який стягується з її довірителя на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільних дітей, був визначений постановою Волинського апеляційного суду від 17.06.2022 року. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів погіршення її матеріального становища, збільшення витрат на утримання дітей та покращення матеріального становища платника аліментів, а тому відсутні підстави для збільшення аліментів з цих підстав. У свою чергу, ОСОБА_1 також не долучено до свого позову детального розрахунку розміру пені у зазначений у позові період, що не дає можливості оцінити правильність проведених позивачем розрахунків. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 29.10.2011 року зареєстрували шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2021 року в цивільній справі № 161/16496/21 було розірвано.

За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2022 року в цивільній справі № 161/16552/21 вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 5716 грн. на місяць, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17.06.2022 року вищевказаний розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільних дітей зменшено до 2000 грн. на кожну дитину.

Як встановлено судом, малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання малолітніх дітей є недостатнім для їх належного забезпечення, при цьому матеріальне становище відповідача покращилося.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

В ході розгляду справи по суті, судом не встановлено обставин, зміни сімейного стану сторін, або ж погіршення чи поліпшення їх здоров`я чи матеріального становища, з моменту ухвалення Постанови Волинського апеляційного суду від 17.06.2022 року в цивільній справі № 161/16552/21.

Крім того, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів збільшення витрат на утримання дітей.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову позову в частині збільшення розміру аліментів.

Судом також встановлено, що судове рішення в цивільній справі № 161/16552/21 перебувало на примусовому виконанні у Луцькому ВДВС у Луцькому р-ні Волинської обл. ЗМУ МЮ (м. Львів). З даного приводу здійснювалося виконавче провадження № 69423375, в межах якого в ОСОБА_4 існувала заборгованість по сплаті аліментів за період з 15.09.2021 року по вересень 2022 року включно в розмірі 50133,218 грн.

У жовтні 2022 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості по аліментах було сплачено 46999 грн.

У своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання їх спільних дітей за період з 15.09.2021 року по 30.09.2022 року в загальному розмірі 50133,28 грн., тобто за час існування такої заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.

Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суд України в п. 22 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Заборгованість у відповідача щодо сплати аліментів на утримання малолітніх дітей виникла виключно з вини відповідача, який достовірно знав про те, що з нього стягнуто аліменти згідно рішення суду, однак їх свідомо не сплачував. Відповідач по справі є працездатною особою, а отже має можливість сплачувати аліменти.

У зв`язку з протиправними діями відповідача, що полягають у несплаті аліментів сплати аліментів на дітей, існують усі законодавчі підстави для нарахування неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів починаючи з 15.09.2021 року та по 30.09.2022 року.

Так, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Так, стороною позивача наведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожного з них, за період з 15.09.2021 року по 30.09.2022 року включно, яка становить 50133,28 грн.

Розмір заборгованості, який існував у ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № 69423375, станом на 01.10.2022 року становив 50133,28 грн.

Будь-які докази проведення розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не у відповідності до вимог чинного законодавства України, відповідачем суду не надано.

За таких обставин та з врахуванням того, що в силу ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може бути стягнутий в розмірі більше ніж 100% розміру основної заборгованості, тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50133, 28 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

При цьому, стороною відповідача не надано жодних доказів, а судом в ході розгляду даної справи не з`ясовано тих обставин, що вина ОСОБА_4 в несплаті аліментів у даному випадку відсутня.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки, позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за позовну вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів у розмірі 1073,60 грн.; судовий збір в іншій частині, у зв`язку з відмовою в задоволенні вимоги про збільшення розміру аліментів, компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 150, 180, 192, 196 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 15 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року у загальному розмірі 50133 (п`ятдесят тисяч сто тридцять три) грн. 28 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09 травня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук