Номер провадження: 22-ц/813/4221/23
Справа № 494/606/21
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2021 року

у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідачка - ОСОБА_1

встановив:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1151869 в розмірі 35960 грн, з яких 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5400 грн заборгованість за відсотками та 20560 грн заборгованість за пенею, понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 08 серпня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1151869.

24 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір-факторингу № 23042020 у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС Україна» права вимоги до боржників.

Відповідно до реєстру Боржників від 23 квітня 2020 року до Договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35 960 грн з яких: 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5400 грн заборгованість за відсотками та 20560 грн заборгованість за пенею, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором порушила внаслідок чого має заборгованість на вищевказану загальну суму, у зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за кредитом у загальному розмірі 20400 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суд першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що кредитний договір ОСОБА_1 не укладала та грошові кошти не отримувала, оскільки стала жертвою шахрайства; позивачем не надано доказів підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі; на думку скаржниці фінансова установа нарахувала неправомірні штрафи, значні суми комісійної винагороди, що не відповідають умовам договору; сума штрафних санкцій перевищує загальну суму боргу; також неправомірною вимогою банку вказана сплата пені, нарахування якої має непропорційно великий розмір компенсації у разі невиконання умов договору понад 50% суми кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що з доводами відповідачки не згодні, вважає рішення суду першої інстанції законним та прийнятим з повним з`ясуванням всіх обставин по справі, тому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 серпня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1151869. Відповідно до п. 1.1. Договору ОСОБА_2 отримала від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат та зобов`язувалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Відповідно до п. 1.2. Договору, позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.3.1. знижена процентна ставка становить 1,35 % від суми позики за кожен день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.3.2. стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних). Відповідно до п. 1.3.3. Договору стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 цього договору. Відповідно до п. 1.4. Договору загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 140,50% від суми позики (у процентному виразі), або 14 050 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 40,50% від суми позики (у процентному виразі) або 4050 грн. ( у грошовому виразі). До договору додано Графік платежів до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1151869 від 08 серпня 2019 року, відповідно до якого датою повернення позики та сплати нарахованих процентів є 07 вересня 2019 року (додаток № 1 до Договору), та паспорт споживчого кредиту, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 7-8 зворот.).

24 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір-факторингу № 23042020. Відповідно до п. 1.1. Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною Договору. (а.с.09-10 зворот).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до боржниці ОСОБА_1 (а.с.14).

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на відповідачку слід покласти обов`язок повернути отримані в кредит кошти та нараховані на них відсотки і штрафні санкції.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції вірним з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням частини 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, вказаний вище кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

У нижньому рядку кредитного договору наявний рядок «Підпис клієнта», який містить надрукований запис «підписано електронним підписом 08 серпня 2019 року о 16:34:04».

За вказаних обставин, колегія суддів вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитного договору від 08 серпня 2019 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

До позову додано картку обліку - інформацію за укладеним договором (розрахунок суми заборгованості за кредитним договором №1151869 від 08 серпня 2019 року за період з 08 серпня 2019 року по 23 квітня 2020 року (а.с. 15-16).

Стосовно обґрунтування нарахованої суми заборгованості колегія суддів зазначає, що уклавши договір № 1151869 від 08 серпня 2019 відповідачка погодилась із запропонованими умовами договору, відтак розуміла, яка сума надається позичальнику, на який строк, та на яких умовах буде застосовуватися та чи інша відсоткова ставка.

На підтвердження існування вказаної вище заборгованості свідчить додана до позовної заяви картка обліку, яка є розрахунком заборгованості. Надана картка обліку є належним та достатнім доказом для обґрунтування нарахованої суми заборгованості. Картка обліку (розрахунку) розроблена, видана, оформлена первісним кредитором, а саме ТОВ «АВЕНТУС Україна», та містить всі ознаки розрахунку, в ній зазначено суму основного боргу на початок кожного дня, відображено нарахування відсотків за користування кредитом за кожен день, а також відображено сплати здійснені позичальником в рахунок погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2021 рокує законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова