Справа № 214/5816/22
27 квітня 2023 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ткаченка А.В.,
секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Повалій Олени Василівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі №214/5816/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -
Представники: від позивача адвокат Повалій О.В.,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 31 жовтня 2022 року, в якій просила суд: стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ним 23-річного віку за умови, що він продовжуватиме навчання; допустити відповідно до ст.430 ЦПК України до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: присуджено стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2022 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років, за умови, що він продовжуватиме навчання. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Питання розподілу судових витрат ухвалено вирішити додатковим рішенням з призначенням дати судового засідання у відповідності до ст.246 ЦПК України.

27 березня 2023 року у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України представник позивача подала заяву про стягнення витрат на правову допомогу (а.с.73-76), в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у вигляді компенсації понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. В обґрунтування заяви представник зазначила, що 29 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та АО «Фаворит» було укладено договір про надання правової допомоги в рамках спору про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У додатку №1 до договору сторони погодили договірну вартість правової допомоги за кожною з послуг. Так, ОСОБА_1 було надано правову допомогу у вигляді консультації правового характеру щодо спірного питання (500 грн.), складено позовну заяву (1500 грн.), у подальшому відповідь на відзив (1000 грн.). Крім того, у ході розгляду справи позивач також очікує понести інші витрати на правову допомогу, як то за участь представника в судових засіданнях. Факт понесених витрат підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг від 29 жовтня 2022 року на суму 2000 грн., від 04 січня 2023 року на суму 1000 грн. Усі види наданої позивачеві правничої допомоги стосуються справи, за своїм характером та вартістю є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та документально підтверджені.

29 березня 2023 року від представника позивача на електронну пошту суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 3750 грн., з урахуванням акта приймання-передачі наданих послуг від 27 березня 2023 року на суму 750 грн. за участь представника в судовому засіданні. Правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши 26 квітня 2023 року заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правову допомогу, відповідач ОСОБА_2 05 квітня 2023 року через канцелярію суду подав заяву про їх зменшення (а.с.101). Свої заперечення мотивував тим, що позивачем не доведено, що понесені нею витрати на правничу допомогу були неминучими, а заявлений їх розмір обґрунтованим. До того ж ст.59 Конституції України гарантовано право кожного на правову допомогу та можливість її одержання у випадках, передбачених Законом України «Про безоплатну правову допомогу». Тобто ОСОБА_1 мала можливість звернутися до центру з надання безоплатної правової допомоги та отримати там безкоштовно весь обсяг необхідної їй правової допомоги. На його думку, звернення позивача до АО «Фаворит» та сплата 3750 грн. за послуги не були неминучими витратами, які б вона могла не понести. До того ж в АО «Фаворит» адвокатом працює старша донька Бабенко А.С., що вочевидь свідчить про відсутність доцільності в зверненні за правовою допомогою. Що стосується співмірності зі складністю справи, то справа про стягнення аліментів є малозначною та типовою зважаючи на практику розгляду судами даної категорії справ. Поміж іншим, пред`явлені вимоги суд задовольнив частково, а саме лише на 60%, що підлягає врахуванню при здійсненні розподілу витрат. Зважаючи на це відповідач просить зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу до 500 грн. шляхом їх поділу між сторонами 40% та 60% відповідно.

Про свою участь в судовому засіданні відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не заявили, будучи повідомленими належним чином. Заяв про відкладення судового засідання від них не надходило.

Керуючись ст.246, ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе заяву про ухвалення додаткового рішення та питання розподілу судових витрат вирішити за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вимоги та зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, заяви про стягнення витрат на правову допомогу, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч.2 ст.246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.

Так, згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Враховуючи, що заяву про стягнення витрат на правову допомогу з підтвердженням їх відповідними доказами представник позивача подала в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, підстави для залишення її без розгляду відсутні.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, тому судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (за ставками, що діяли на момент пред`явлення позову до суду) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як слідує зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно з положеннями ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3750 грн., суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 29 жовтня 2022 року між АО «Фаворит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №291022/1, за умовами якого об`єднання відповідно до попередньо узгоджених сторонами доручень надає правову допомогу за різними видами за переліком, визначеним п.1.2 договору. У п.1.6 договору визначено, що клієнт не заперечує проти участі у виконанні обов`язків об`єднання за цим договором адвокатів учасників об`єднання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а у визначених законом випадках помічників цих адвокатів (а.с.77).

Додатком №1 до договору від 29 жовтня 2022 року (а.с.78) визначено, що зобов`язання об`єднання по наданню комплексу правової допомоги стосуються саме судової справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання. У п.2 додатку визначено перелік послуг та їх вартість, зокрема: надання консультацій з правових питань від 500 грн. до 1000 грн., складання позовної заяви, відповіді на відзив або апеляційної чи касаційної скарги від 1 000 грн. до 2 000 грн., складання інших процесуальних документів від 500 грн. до 1000 грн., представництво інтересів у суді 750 грн. за участь в одному судовому засіданні. Відповідно до п.5, оплата послуг здійснюється у готівковій або безготівковій формі.

Факт надання ОСОБА_1 правової допомоги за погодженими видами підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт від 29 жовтня 2022 року на суму 2000 грн. (1500 грн. складання позовної заяви, 500 грн. консультація) (а.с.79), від 04 січня 2023 року на суму 1000 грн. (складання відповіді на відзив) (а.с.80), від 27 березня 2023 року на суму 750 грн. (участь представника в судовому засіданні) (а.с.96) та відповідними квитанціями про оплату послуг (а.с.96-зворот 97).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що адвокатом АО «Фаворит» Повалій О.В. в повному обсязі виконаний обсяг робіт, погоджений сторонами, вартість їх послуг позивачем сплачена, докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Посилання відповідача на неспівмірність таких витрат зі складністю справи, її типовістю суд оцінює критично, оскільки усі види послуг, наданих позивачеві як правова допомога є доцільними, обґрунтованими, їх розмір є співмірним з характером кожної з таких послуг та не є завищеним. Що стосується доводів відповідача про те, що такі витрати не є неминучими, адже позивач мала можливість скористатись безоплатною правовою допомогою, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 не належить до категорії осіб, які мають право на безоплатну правову допомогу за рахунок держави. Позаяк, гарантоване ст.59 Конституції України право на звернення за правовою допомогою не може бути обмежене, як і право на вільний вибір захисника своїх прав та суб`єкта надання такої допомоги. Відтак, доводи відповідача щодо вибору позивачем адвокатського об`єднання за певним суб`єктивним критерієм є безпідставними та надуманими, фактично ґрунтуються на його упередженому ставленні до учасників справи.

З урахуванням встановлених обставин та того, що справа не представляє значної складності, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, часткового задоволення позовних вимог (на 64%), витрати на правничу допомогу підлягають компенсації ОСОБА_1 шляхом їх стягнення з відповідача у сумі 2400 грн. (з розрахунку: 3750 грн.*64% задоволених вимог). На переконання суду, розмір таких витрат не буде завищеним, а їх зменшення до 500 грн., як про це заявив відповідач, є безпідставним. Змістовних та вагомих доводів щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем у заяві не наведено.

Керуючись ст.ст.133, 135, 137, 141, 142, 246, 258-259, 263-265, 268, 270, 273, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі №214/5816/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2400 грн. 00 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу пропорційно частині задоволених вимог.

Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Додаткове рішення суду складено та підписано 27 квітня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко