Номер провадження: 22-ц/813/4369/23
Справа № 946/2641/22
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.03.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Кутурланової О.В.,

секретар Виходець А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Воронюка Максима Олександровича на рішення та ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2022 року у складі головуючого судді Баннікова Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім неї в будинку зареєстрована її дочка, ОСОБА_2 , проте більше 22 років у будинку не проживає, на її неодноразові вимоги щодо зняття з реєстрації жодним чином не реагує.

Посилаючись на те, що реєстрація носить формальний характер, що створює перешкоди в реалізації позивачем в повному обсязі своїх прав та охоронюваних законом інтересів власника нерухомого майна, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

20 липня 2022 року представником ОСОБА_3 адвокатом Варламовим Микитою Михайловичем подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. На думку заявника результати цієї справи можуть вплинути на права та обов`язки ОСОБА_3 з огляду на те, що ОСОБА_3 є позивачем у справі №522/23880/21 про визнання права користування ОСОБА_2 квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_2 припиненим та виселення її із вказаної квартири.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2022 року у задоволені заяви представника ОСОБА_3 адвоката Варламова М.М. про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвала мотивована відсутністю підстав для притягнення заявника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, зазначивши, що наявність спору в проваджені Приморського районного суду м. Одеси не може впливати на розгляд цієї справи.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення мотивоване тим, що відповідач, будучи членом сім`ї власника житлового будинку, за місцем реєстрації не проживає з лютого 2000 року, а отже з підстав визначених статтею 405 ЦК України, втратила право на користування цим житлом.

В апеляційній скарзі адвокат Воронюк Максим Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 22 листопада 2022 року та залучити до участі у справі ОСОБА_3 в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також скасувати рішення суду першої інстанції, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що даною справою порушуються права та інтереси ОСОБА_3 в частині його майнових прав, оскільки вказане рішення суду може вплинути на результати розгляду цивільної справи № 522/23880/21, зокрема в частині звільнення квартири ОСОБА_3 . Також вказує на те, що на його думку позивач та відповідач, зловживаючи процесуальними та матеріальними правами, штучно створили дану справу, з метою унеможливлення виселення ОСОБА_2 з належної йому квартири, зауважуючи на те, що відповідачка уже значний час проживає у м. Одесі, та тільки після подання ним позову у позивачки, яка є матір`ю ОСОБА_2 , виникла необхідність у знаття останньої з реєстрації у належному їй будинку та визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Що, на думку апелянта, свідчить про те, що позов у цій справі подано не з метою захисту її прав та інтересів, а з метою створення ситуації, при якій у відповідачки буде відсутнє будь-яке інше житло, а ніж спірна квартира у м. Одесі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ОСОБА_1 подала до суду клопотання про закриття апеляційного провадження в порядку пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, посилаючись на те, що встановлені судом першої інстанції зміст і характер правовідносин, що виникли між сторонами, обставини справи підтверджують, що між сторонами виник спір з приводу визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Будь-яких вимог до ОСОБА_3 позивачем не пред`являлося. Оскільки рішенням суду питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки не вирішено, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який не є учасником справи, має бути закрито.

Будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились. Сторони причини своєї неявки суду не повідомили. Від представника ОСОБА_3 адвоката Воронюка М.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутності скаржника та його представника, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане та враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, не повідомлення сторонами причин своєї неявки та наявність заяви представника апелянта про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 2-12341/10 (провадження № 61-6686св21) вказано, що «законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. З огляду на наведені норми закону право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду».

Тобто, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, особа, яка не брала участі в справі, має надати суду докази того, що оскарженим судовим рішенням вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішенням суду першої інстанції вирішено спір, що виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу втрати відповідачкою права користування житловим приміщенням у будинку, що належить на праві власності позивачу. Жодних питань про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 рішенням суду не вирішувалось.

Адвокат Воронюк М.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі посилається на те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_3 , в частині його майнових прав, оскільки оскаржуване рішення може вплинути на результати цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права користування квартирою припиненим та виселення, з огляду на визнання відповідачки такою, що втратила право користування іншим житловим приміщенням, в якому вона тривалий час була зареєстрована.

При цьому доказів того, що оскарженим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про конкретні право, інтерес, обов`язок ОСОБА_3 заявником не надано. А доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на можливому впливі оскарженого рішення суду першої інстанції на вирішення іншої цивільної справи. Тобто зв`язок між ухваленим судом рішенням у цій справі та можливим порушенням в майбутньому прав та інтересів заявника є ймовірним, а не безумовним.

Крім того, частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до частини другої статті 54 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

А отже обставини, які мають значення для розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права користування квартирою відповідачкою припиненим та виселення, у тому числі і щодо наявності чи відсутності у відповідача іншого житла, мають бути встановлені судом під час розгляду вказаної справи.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представником ОСОБА_3 адвоката Варламова М.М. з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Воронюка Максима Олександровича на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2022 року та ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2022 року закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді В.О. Бездрабко

О.В. Кутурланова