Ухвала

12 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 759/96/18

провадження № 61-4906св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Хортицька районна служба у справах дітей м. Запоріжжя, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації,

розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Хортицька районна служба у справах дітей м. Запоріжжя, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 за її заявою залишено без розгляду.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою місця проживання батька: АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2022 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 466,80 грн - витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2023 року до Верховного Суду електронною поштою надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявниця просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 56 875,00 грн.

На обґрунтування заяви посилалася на те, що Верховний Суд ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову, проте не вирішив питання про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій.

У квітні 2023 року надійшла заява від ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування заяви посилається на те, що під час розгляду справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій ОСОБА_1 не заявляла про витрати на правничу допомогу, які вона понесла чи планувала понести у зв`язку із розглядом цієї справи. У матеріалах справи відсутні акти наданих послуг (детальний опис робіт), які могли б підтвердити участь адвоката Прохорова О. О. у судових засіданнях.

ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення з порушенням строків, передбачених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що є підставою для залишення її заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 4 договорів про надання правничої допомоги, укладених між Прохоровим О. О. та ОСОБА_1 , розмір гонорару визначається додатковою угодою до цього договору. Проте у матеріалах справи відсутні додаткові угоди щодо визначення розміру гонорару. З наданих ОСОБА_1 квитанцій неможливо встановити винагороду (гонорар) адвоката.

Правове обґрунтування та висновки Верховного Суду

Заява про ухвалення додаткового рішення у справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

ОСОБА_1 на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу надала договори про надання правничої допомоги від 22 серпня 2019 року № 57, від 12 вересня 2019 року № 59/1, від 08 січня 2020 року № 57/2, від 13 січня 2021 року № 57/3, укладені між адвокатом Прохоровим О. О. та ОСОБА_1., копії судових повісток про призначення справи на 19 травня 2021 року та на 07 грудня 2021 року, та квитанції від 17 серпня 2019 року на суму 3 000,00 грн, від 06 вересня 2019 року на суму 3 000,00 грн, від 11 вересня 2019 року на суму 500,00 грн, від 16 вересня 2019 року на суму 3 000,00 грн, від 22 вересня 2019 року на суму 3 000,00 грн, від 29 вересня 2019 року на суму 2 000,00 грн, від 04 жовтня 2019 року на суму 1 000,00 грн, від 31 жовтня 2019 року на суму 3 000,00 грн, від 11 листопада 2019 року на суму 2 000,00 грн, від 30 січня 2020 року на суму 4 000,00 грн, від 17 лютого 2020 року на суму 2 000,00 грн, від 28 лютого 2020 року на суму 4 000,00 грн, від 30 червня 2020 року на суму 5 000,00 грн, від 01 липня 2020 року на суму 800,00 грн, від 03 липня 2020 року на суму 1 000,00 грн, від 29 вересня 2020 року на суму 2 500,00 грн, від 07 жовтня 2020 року на суму 2 500,00 грн, від 13 січня 2021 року на суму 2 500,00 грн, від 02 лютого 2021 року на суму 2 000,00 грн, від 03 лютого 2021 року на суму 1 275,00 грн, від 03 березня 2021 року на суму 1 000,00 грн, від 12 квітня 2021 року на суму 2 500,00 грн, від 19 травня 2021 року на суму 1 800,00 грн, від 29 травня 2021 року на суму 3 500,00 грн, від 31 травня 2021 року на суму 2 500,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У пункті 4 договорів про надання правничої допомоги від 22 серпня 2019 року № 57, від 12 вересня 2019 року № 59/1, від 08 січня 2020 року № 57/2, від 13 січня 2021 року № 57/3, які укладені між адвокатом Прохоровим О. О. та ОСОБА_1 , зазначено, що розмір гонорару визначається додатковою угодою до цього договору. Водночас заявниця не надала додаткової угоди, якою було б визначено розмір гонорару адвокату.

Заявниця у порушення вимог частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу не надала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З наданих заявницею квитанцій неможливо встановити, за яку саме роботу (надані послуги) ОСОБА_1 сплачувала Прохорову О. О. кошти.

Верховний Суд також врахував, що заявниця в судах першої та апеляційної інстанцій не подавала заяв про відшкодування їй витрат, понесених у зв`язку з наданням їй правничої допомоги.

З урахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко