Справа № 357/1997/23
Провадження № 2/357/1118/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Третя Білоцерківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визання права власності на спадкове майно та просить суд визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на спадкове майно, а саме: на 3 / 4 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця, спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у визначений законом строк звернулися із заявами до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, нотаріусом була заведена спадкова справа № 489/2021р. За життя, 19.03.2001р., ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким заповіла своїй дочці ОСОБА_1 все своє майно, а отже, позивачка є спадкоємицею майна померлої за заповітом, а спадкоємцем обов`язкової частки, відповідно ст. 1241 ЦК України, є брат позивачки, ОСОБА_2 , який є особою інвалідністю, та має право на обов`язкову частку у спадщині. Постановою нотаріуса від 03.11.2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після покійної матері, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна будинок АДРЕСА_1 , оскільки даний будинок належно не зареєстрований за спадкоємцем.

Відповідач ОСОБА_2 , визнаючи позов частково, в судовому засіданні зазначив, що його частка на спадковий будинок має становити 1/ 2 частину, а не 1/4 частину, оскільки він допомагав матері добудовувати цей будинок. Відповідачу нічого не було відомо про заповіт. ОСОБА_2 бажає розділити спадщину добровільно та залишити собі будинок, віддавши сестрі земельну ділянку.

Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою суду від 23.02.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.24)

Ухвалою суду від 23.02.2023 року було витребувано з Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.27,28).

21.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання Фурсівської сільської ради, про розгляд справи без участі їхнього представника. (а.с.32)

Ухвалою суду від 12.04.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. (а.с44,45)

20.04.2023 року на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи за № 489/2021 щодо майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 48-132)

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково.

Відповідач Фурсівська сільська рада в судове засідання не направила свого представника, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа у справі- Третя Білоцерківська державна нотаріальна контора не направили до суду свого представника, подали суду клопотання, у якому просили розгляд справи проводити без участі представника держнотконтори.

З`ясувавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 18.08.2021 року виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.10).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 належить майно у вигляді житлового будинку у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , що слідує з довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, копії витягу з погосподарської книги (а.с.16,17).

Встановлено, що ОСОБА_3 склала заповіт, який було посвідчено 19.03.2001р. секретарем виконавчого комітету Матюшівської сільської ради Самусенко Н.П. та зареєстровано в реєстрі за № 13. Даним заповітом, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося, і все те, що буде належить їй, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.69).

Відповідно до довідки виданої старостинським округом №2 с.Матюші Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 31.08.2021 № 02-31/299, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.15)

Відповідно до Витягу з по господарської книги №4 за 2021-2025 роки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 22.08.2022 року за №02-29 № 88, наданого старостою округу, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зазначено головою домогосподарства ОСОБА_3 , номер об`єкта погосплдарського обліку № 0365-1. Згідно списку членів домогосподарства: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була єдиним власником житлового будинку, /рік побудови 1960 р./ (а.с.14,16)

Згідно з довідкою, виданою старостинським округом №2 с.Матюші Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 22.08.2022 № 02-31/253, відповідно до записів погосподарського обліку №4, номер об`єкта погосподарського обліку 365, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . (а.с.17)

Відповідно до звіту про орієнтовну вартість об`єкта оцінки, проведеної суб`єктом оцінючної діяльності ПП «М.С.Консалтинг» від 02.02.2023 року, орієнтовна вартість 1 / 4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 становить 27 575 грн. (а.с.11)

Згідно матеріалів спадкової справи № 489/2021, яка була заведена до майна ОСОБА_3 , спадкоємці - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, відповідно до заяв, поданими ними до державної нотаріальної контори 20.10.2021р. та 09.11.2021 року і зареєстрованим в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №1250 та №1350, нотаріусом була заведена спадкова справа № 489/2021. Ніхто інший спадкове майно не прийняв. Наведене підтверджується, довідкою Третьої Білоцерківської Державної нотаріальної контори від 17.09.2022 року №894/02-14. (а.с.12), матеріалами спадкової справи.

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 66911066 від 20.10.2021 ) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , нотаріусом заведено спадкову справу №489/2021 номер у спадковому реєстрі 68495162 (а.с.58).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 13 від 19.03.2001 заповіт після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , є чинним. (а.с.54,55)

Встановлено, що постановою від 03.11.2022 року державним нотаріусом Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори КарпусьІ.О., було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок в с. Матюшах, та у проведені будь-яких дій, пов`язаних з видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. (а.с.13).

Судом було оглянуто спадкову справу № 489/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . З матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, та відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом згідно ст. 1241 ЦК України, частково вже оформили свії спадкові аправа та отримали свідоцтва про право на спадщину (земельні ділянки, недоотриману пенсію спадкодавця). ОСОБА_1 отримала № 3/4 часток спадкового майна, а ОСОБА_2 1/ 4 частину спадкового майна (а.с. 49-132).

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом померлої матері ОСОБА_3 . Спадкоємцем до обов`язкової частки в спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України є ОСОБА_2 відповідач по справі.

У встановлений законом строк позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджено матеріалами спадкової справи № 489/2021, однак отримала відмову в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція), та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селещах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення своїх спадкових прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та у Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі№ 559/375/16-ц, провадження № 61-31049св18.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку житловий будинок, 1960 року побудови, за адресою: АДРЕСА_1 перебувало у власності голови домогосподарства ОСОБА_3 . При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умови доведення такої обставини, як належність спадкодавцю цього майна.

З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - 3 / 4 частини житлового будинку під АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суд відхиляє заперечення позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 , оскільки відсутні обгрунтування та докази таких заперечень. Відповідач ОСОБА_2 прийняв та отримав в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/ 4 частину спадкового майна (земельна ділянка, недоотримана пенсія), також, відповідач обізнаний про чинний заповіт спадкодавця на користь позивачки, не оскаржив даний заповіт. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не довів, що позивачка має отримати право власності в порядку спадкування за заповітом на іншу частину аніж 3 /4 частин вказаного домоволодіння.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 265, 268, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності, в порядку спадкування за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на 3 / 4 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.05.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола