Справа № 634/188/22
Провадження № 2/529/61/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючої - судді Петренко Л.Є.,

секретаря - Звягольської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВ СК «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, -

встановив:

Позивач 11.03.2022 звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 100 000 грн, понесені витрати на правову допомогу 7000 грн і сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.03.2020 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 . 04.04.2020 сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, який не мав права керування транспортним засобом, оскільки державним виконавцем було встановлено тимчасове обмеження відповідачу у праві керування транспортними засобами від 26.02.2019, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до постанови суду від 10.07.2020 ДТП сталася в результаті порушення відповідачем ПДР. Відповідно до поданої заяви власника пошкодженого автомобіля Мерседес, позивач сплатив 13.01.2021 страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Посилаючись на п.п. б) п.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач керував транспортним засобом без права на таке керування, позивач отримав право вимагати компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Сахновщинського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

02.09.2022 ухвалою судді Диканський районний суд Полтавської області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач подав, разом з позовом, заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з доданими до неї документами не отримав, поштові конверти повернуті на адресу суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачу неодноразово направлялись судові повістки, які не вручені останньому.

ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.03.2020 між СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2827471, а саме автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 , строком на 1 рік, до 27.03.2021 (а.с.4).

04.04.2020 близько 21 год. 09 хв. по вул. Брест-Литовському шосе в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_2 .

29.05.2020 власник автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 , звернувся до СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10.07.2020 по справі № 759/9865/20, встановлено, що ОСОБА_1 , 04.04.2020 приблизно о 21 годин 09 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Брест-Литовському шосе в м. Києві, під час руху не врахував дорожню обстановку при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці при перестроюванні не надав дорогу автомобілю «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок чого сталося зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу.

На вказану постанову подана апеляційна скарга, але постановою Київського апеляційного суду від 09.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Також 10.07.2020 Святошинським районним судом м. Києва ухвалена постанова (справа № 759/9865/20), відповідно до якої встановлено, що 04.04.2020 року приблизно о 21 годині 09 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 по Брест-Литовському шосе в м. Києві без права керування транспортним засобом, а саме: державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області було встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами постановою від 26.02.2019 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху України. Суд постановив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу.

Вказана постанова не оскаржувалась, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень.

02.08.2020 власник автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування.

23.12.2020 між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 укладена угода про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 04.04.2020, з урахуванням франшизи, складає 100 000 грн.

На підставі страхового акту № ЦВ/20/3647 власнику автомобіля «Мерседес» ОСОБА_3 , позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі: 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14332 від 13.01.2021.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Підпунктом «б», підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як встановлено судом, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 126 КУпАП та ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків, встановлених статтею 38 цього Кодексу, а не у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даних адміністративних правопорушень.

Таким чином, закриття провадження у справі з нереабілітуючих підстав, не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку відшкодувати у порядку регресу кошти, сплачені позивачем в якості страхового відшкодування.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування а порядку регресу в розмірі 100 000 грн.

Також суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн.

Відповідно до ч.3 ст.133, ч.ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана представником позивача - адвокатом Борзенковою Ю.М., якою надавалась правова (професійна правнича) допомога позивачу у підготовці та подачі позову по даній справі.

Згідно із актів-прийому передачі виконаних робіт, витрати пов`язані з наданням правової (професійної правничої) допомоги позивачу складають 7000 грн. Акти-прийому передачі виконаних робіт у справі містить перелік наданих адвокатом послуг у вказаній справі.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Отже понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ТОВ СК «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_3 на користь ТОВ СК «Альфа-Гарант» грошові кошти в порядку регресу в розмірі 100 000 грн та судові витрати понесені позивачем, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2 481 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн,, а всього 109 481 (сто дев?ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: Л.Є. Петренко