ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9515/21 Номер провадження 22-ц/814/2206/23Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Кузнєцова О.Ю.,

судді: Гальонкін С.А., Карпушин Г.Л.

імена (найменування) сторін:

позивач: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2022 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В.

по справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем надавалися ОСОБА_1 послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, однак свої зобов`язання щодо оплати вказаних послуг остання не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість за період з 01.04.2012 по 31.08.2021 року в сумі 12 684,49 грн., яка складається з основного боргу в сумі 8764,84 грн., індексу інфляції в сумі 3065,57 грн. та 3 % річних у сумі 854,08 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2022 року позов комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2012 по 31.08.2021 року в сумі 12684,49 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.02.2022 року залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове судове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що вона не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, що є порушенням норм процесуального права та підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, вона була позбавлена можливості подати до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідна заява була долучена ОСОБА_1 до апеляційної скарги.

Вказала, що між нею та позивачем не укладався договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2012 по 31.08.2021.

Зазначила, що позивачем не здійснюються дії по наданню житлово-комунальних послуг будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого у неї не виникає обов`язку з їх оплати.

Зокрема вказала, що підвальне приміщення даного будинку знаходиться в аварійному стані, воно не опалюється та відсутнє скло в вікнах.

Від КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо ненадання КП «ЖЕО № 2» послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території належним чином не підтверджено, зокрема не надано доказів звернення із актами-претензіями до КП «ЖЕО № 2».

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 15, 27).

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008 КП «ЖЕО № 2» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 9).

КП «ЖЕО № 2» надає мешканцям будинку АДРЕСА_1 вичерпний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно тарифу, у строки та з періодичністю, визначеними рішеннями Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008 (до 01.05.2018) та № 68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) (а.с. 10-13).

Даними рішеннями Виконавчого комітету Полтавської міської ради затверджено вичерпний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме: 1) прибирання прибудинкових територій (без червоних ліній); 2) вивезення побутових відходів (збирання, перевезення та захоронення твердих та великогабаритних відходів); 3) технічне обслуговування ліфтів; 4) технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: холодного водопостачання, водовідведення та зливової каналізації, централізованого опалення, гарячого водовідведення; 5) дератизація; 6) дезінфекція; 7) обслуговування димоввентилізаційних каналів; 8) поточний ремонт внутрішньобудинкових систем: холодного водопостачання, водовідведення та зливової каналізації, централізованого опалення, гарячого водовідведення; 9) освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води; 10) енергопостачання ліфтів; 11) технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку (а.с. 12).

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язку з оплати вищевказаних послуг виникла заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 01.04.2012 по 31.08.2021 у загальній сумі 12684,49 грн. (а.с. 16-17).

На підставі вищевказаних обставин справи суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частинами другою - четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг внаслідок неукладення відповідного договору є необгрунтованими.

Окрім того, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів неотримання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, вичерпний перелік яких затверджений Виконавчим комітетом Полтавської міської ради.

Суд звертає увагу, що власник квартири (споживач) у багатоповерховому будинку не може не отримувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, як і виконавець послуг не може припинити їх надання одному із власників квартир, адже послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (як-то прибирання прибудинкової території, сходових кліток, вивезення відходів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, тощо) мають загальний характер, тобто споживаються одночасно всіма мешканцями багатоквартирного будинку, а припинення їх надання окремому споживачу є неможливим.

Доказів звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 з актами - претензіями щодо ненадання позивачем даних послуг матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на аварійний стан підвального приміщення не спростовує факт надання позивачем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, оскільки ремонтні роботи підвалу не входять до вичерпного переліку даних послуг та відповідно, вимог щодо оплати з надання послуг з приведення у належний стан підвального приміщення позивачем не заявлялося.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі також - «ЄСПЛ»), сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України», у якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (див. рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63, Серія А, № 262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (див. рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви № 7942/05 та № 24838/05, пункт 77, від 04 березня 2014 року). Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справах «Авотіньш проти Латвії» [ВП] () [GC], заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016, та «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Серія А № 274).

ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява № 2430/06 та інші, пункт 36, від 31 травня 2016 року). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року, із подальшими посиланнями).

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка-повідомлення повинна бути вручена завчасно.

У відповідності до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вищевказаних вимог законодавства судова повістка ОСОБА_1 на судове засідання призначене на 22.02.2022 була подана лише 18.02.2022, про що мається відповідний запис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 36).

Положеннями п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомсила суду іншої адреси.

Докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Насамперед для визначення моменту виникнення права на позов важливими є об`єктивні обставини - сам факт порушення права, а із встановленням моменту порушення права позивача підлягають встановленню суб`єктивні обставини - момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення.

Враховуючи те, що заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 05.10.2021, тому колегія суддів, враховуючи вищевикладені обставини справи та норми законодавства, прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь КП «ЖЕО № 2», враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем послуги за період з жовтня 2018 року по 31 серпня 2021 року у сумі 4876,44 грн. (5224,80 грн. (сума заборгованості з 11.10.2018 по 31.08.2021) - 348,36 грн. (пільга за період з 11.10.2018 по 10.10.2019).

Апеляційним судом враховано, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, від 15.04.2021 у справі № 911/421/20.

Розрахунок 3% річних здійснюється за наступною формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] /[Кількість днів у році].

Де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] - проценти річних; [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

Період розрахунку: з 11.10.2018 року по 31.12.2018 року - 82 дні.

[Проценти] = 4 876,44 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 82 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 32,87 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів.

[Проценти] = 4 876,44 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 146,29 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів.

[Проценти] = 4 876,44 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 146,29 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.08.2021 року - 243 дні.

[Проценти] = 4 876,44 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 243 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 97,40 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 % річних у сумі 422,85 грн. (32,87 грн. +146,29 грн. + 146,29 грн. + 97,40 грн.).

Інфляційні нарахування здійснюються за наступною формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Сукупний індекс інфляції за період з 11.10.2018 по 31.08.2021 становить: 101,70 % ? 101,40 % ? 100,80 % ? 101,00 % ? 100,50 % ? 100,90 % ? 101,00 % ? 100,70 % ? 99,50 % ? 99,40 % ? 99,70 % ? 100,70 % ? 100,70 % ? 100,10 % ? 99,80 % ? 100,20 % ? 99,70 % ? 100,80 % ? 100,80 % ? 100,30 % ? 100,20 % ? 99,40 % ? 99,80 % ? 100,50 % ? 101,00 % ? 101,30 % ? 100,90 % ? 101,30 % ? 101,00 % ? 101,70 % ? 100,70 % ? 101,30 % ? 100,20 % ? 100,10 % ? 99,80 % = 120,658 % (за період Жовтень 2018 - Серпень 2021)

[Інфляційні нарахування] = 4 876,44 грн. (сума боргу) ? 120,658 % (сукупний індекс інфляції) / 100 % - 4 876,44 грн. (сума боргу) = 1 007,40 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за період з 11.10.2018 по 31.08.2021 з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 6306,69 грн. (4876,44 грн. (сума заборгованості) + 422,85 грн. (3 % річних) + 1007,40 грн. (інфляційні втрати)).

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» задоволено на 49,72 %.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на КП «ЖЕО № 2» підлягав стягненню судовий збір у сумі 1128,64 грн. (2270 грн. ? 49,72 %).

Оскільки ОСОБА_1 відповідно до ст. 5 Закону Укарїни «Про судовий збір» звільнена від спалти судовго збору, тому вказана сума підлягає компенсації позивачу за рахунок держави.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 п. 3 ч. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 11.10.2018 по 31.08.2021 року в сумі 6306,69 грн.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1128,64 грн. компенсувати Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради за рахунок держави.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин