Справа № 168/161/23
Провадження № 2/168/83/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.

секретаря судових засідань - Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Завадської Оксани Вікторівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» Завадська О.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_1 від 15 липня 2014 року укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 19 000,00 грн., з встановленим строком користування з 15 липня 2014 року по 20 травня 2017 року. Відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7 -БМ відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200064822 від 15 липня 2014 року укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Банк, правонаступником якого є позивач, в повному обсязі виконав зобов`язання, а відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед Банком, яка становить станом на 16 лютого 2023 року 67 347,98 грн. З яких 18 806,99 грн. - заборгованість за кредитом, 48 540,99 грн. - заборгованість за процентами.

Ухвалою Старовижівського районного суду від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачка ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_2 жительку АДРЕСА_1 сплатити залишок по кредитному договору. Оскільки відповідачка ОСОБА_1 брала кредит на її потреби ( для придбання автомобіля).

Представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про проведення судового засідання без її участі. Позов підтримує. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

21 березня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про відкладення підготовчого засідання. Просила витребувати від ТОВ «Діджи Фінанс» копію кредитного договору, повний розрахунок заборгованості із розрахунком процентів та відсотками, із зазначенням дати погашення заборгованості.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 21 березня 2023 року підготовче засідання відкладено та витребувано у позивача копії документів, заявлених відповідачкою.

На виконання ухвали суду від 21 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 надіслала до суду копію заяви (оферти) від 15 липня 2014 року № 200064822, договір добровільного страхування життя від 15 липня 2014 року, тарифи по продукту «Visa CashBack», копії паспорту, РНОКПП та пенсійного посвідчення відповідачки. Вказала, що заборгованість відповідачки розраховано станом на дату укладення договору відступлення прав вимоги № 7-БМ від 20 липня 2020 року та відповідно до реєстру кредитних договорів. Розрахунок виконаний уповноваженими працівниками з урахуванням умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок (кредитний) сум. Просила судове засідання провести у її відсутності.

В судове засідання на 10.00 год. 01 травня 2023 року сторони не з`явились.

Відповідачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову заперечила. Просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Оскільки строк кредитного договору закінчився 20 травня 2017 року. Крім цього вказує, що право грошової вимоги за кредитним договором №200064822 від 15 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та нею, ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» 20 липня 2020 року. Вже після спливу строку позовної давності. А представник позивач звернулася до суду з позовом лише 16 лютого 2023 року, тобто пропустила загальний трирічний строк позовної давності.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 липня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 200064822 (надалі - Договір). Відповідно умов Договору Банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 19 000,00 грн, з встановленим строком користування з 15 липня 2014 року по 20 травня 2017 року.

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7 -БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200159706 від 03 грудня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду заяву (оферту) № 200064822 від 15 липня 2014 року, анкету № 467381 від 15 липня 2014 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках катркового продукту від 15 липня 2014 року, договір добровільного страхування життя від 15 липня 2014 року та тарифи по продукту «Visa Platinum CashBack».

Представником позивача до позову не додано розрахунку заборгованості. В позовній заяві також не вказано як саме розраховувалась заборгованість за кредитом та за відсотками на відповідну дату, та коли відповідачкою здійснювались платежі. Не додано графік погашення заборгованості.

Тобто, представником позивача не додано до позову докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та якими підтверджується підставність та правомірність нарахування Банком сум заборгованості і відсотків.

Що в свою чергу вказує на фактичну відсутність належних та допустимих доказів достовірності суми заборгованості відповідачки перед ТОВ «Діджи Фінанс». Та позбавляє суд встановити дійсні обставини справи.

В порушення умов договору та вимог статей 526,527,530 ЦК України, ОСОБА_1 взяті на себе за кредитним договором зобов`язання не виконала. Що призвело до утворення станом на 16 лютого 2023 року заборгованості в сумі 67 347,98 грн. З яких 18 806,99 грн. - заборгованість за кредитом, 48 540,99 грн. - заборгованість за процентами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, сукупністю наведених доказів підтверджується, що позовна заява мала б підлягати до задоволення.

Однак, в даному випадку твердження відповідачки стосовно спливу строків позовної давності є обґрунтованим.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачкою ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної давності у даній цивільній справі.

Судом встановлено, що з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості представник позивача звернулася до суду 16 лютого 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача не надала суду документів (розрахунку заборгованості та графіку погашення заборгованості), які вказували б конкретно дату і суми погашення відповідачкою заборгованості та з якого часу відповідачка перестала здійснювати оплату за графіком погашення кредиту та відсотків. Тобто, не спростувала переривання відповідачкою строку позовної давності.

Отже, одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У даному випадку, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що початок спливу строків позовної давності пов`язано з кінцевим терміном погашення кредиту, зазначеного в заяві на отримання кредиту, 15 липня 2014 року, а загальний строк позовної давності сплинув 15 липня 2017 року оскільки, саме з цією датою пов`язано відлік строків, впродовж яких у кредитора існує право на звернення до суду.

Окрім того з Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року встановлено, що сума видачі ОСОБА_1 кредиту становить 19 000,00 грн., дата закінчення кредитного договору 20 травня 2017 року.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку.

Таким чином, в разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (Постанова ВСУ №6-61цс14).

Отже, щодо наявних правовідносин, має бути застосовано трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України.

Крім того, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік згідно зі статтею 258 ЦК України, який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається за правилами статті 253 ЦК України - з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, та нараховується за кожен день у межах позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Оскільки на час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо тіла кредиту, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем не доведено переривання строків давності, тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача у строк, більш, ніж передбачений статтею 257 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись статтями10,12,89,141,258-259,263-265,268 ЦПК України,

суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області 24.02.1998 року.

Суддя А.В.Малюта