н/п 2/490/1736/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.

секретаря - Романової К.Т.,

розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року, позивач звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1670-н від 03.07.2007 року в розмірі 16021,39 доларів США, звернути стягнення на транспортний засіб, що належить ОСОБА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за ціни на цей вид майна.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2017 року відкрито провадження у справі.

30.10.2017 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій відповідачем зазначено ОСОБА_1 , третьою особою ОСОБА_2 , в якому позивач просив звернути стягнення на транспортний засіб в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором з ОСОБА_1 , якому на праві власності належить автомобіль.

Ухвалою суду від 07.12.2017 року дана справа направлена за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.12.2022 року даний позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17.04.2023 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.12.2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.2023 року дану справу передано судді Черенковій Н.П.

Однак, з 13.04.2023 року з 10.30 год. орієнтовно до 01.05.2023 року суддя Черенкова Н.П. видалилася до нарадчої кімнати по справі № 490/6883/21 за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконним звільнення.

У відповідності до п. 2.3.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ; не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли за чотирнадцять днів до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів).

Згідно п. 2.3.27. вказаного Положення у разі одночасного перебування всіх суддів у відрядженнях, відпустках, їх тимчасової непрацездатності та в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ, автоматизований розподіл судових справ здійснюється автоматизованою системою у робочий день, наступний за днем, коли відпали відповідні обставини.

За приписами п.2.3.59 у разі визначення автоматизованою системою неможливості здійснення автоматизованого (повторного автоматизованого) розподілу судових справ відповідно до підпункту 2.3.27 пункту 2.3 цього Положення автоматизованою системою автоматизовано створюється протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судових справ між суддями відповідного суду.

Пунктом 2.3.60. Положення про автоматизовану систему документообігу суду передбачено, що у разі усунення обставин, що унеможливлюють здійснення автоматизованого (повторного автоматизованого) розподілу судових справ, такий розподіл відбувається відповідно до вимог цього Положення.

Такі ж правила стосуються передачі справи раніше визначеному складу суду, тобто до виходу судді з нарадчої кімнати здійснення автоматизованого розподілу судових справ раніше визначеному складу суду неможливе та є порушенням приписів вищевказаного Положення.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про порушення порядку розподілу судових справ, оскільки автоматизований розподіл даної судової справи проведено у період перебування судді Черенковій Н.П. у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (Хаушільдт проти Данії).

На неупередженість судді, як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

З аналізу наведених обставин вбачається те, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді, оскільки участь судді у розгляді справи унеможливлюється і в тому випадку, коли в учасника справи могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (суддів).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Вказане вище унеможливлює прийняття суддею Черенковою Н.П. цивільної справи №521/1183/17 до розгляду,за такого для усунення сумнівів в тому, що рішення по справі буде ухвалено безстороннім та неупередженим судом, саме з ціллю збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, суддя Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №521/1183/17 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №521/11831/17 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова