Справа № 396/1482/22
Провадження № 2/396/76/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м.Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Тодеріци К.Ю. представника позивача - адвоката Бойко З.С., представника відповідачів - адвоката Кур"ян В., розглянувши під час судового розгляду в залі суду в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - клопотання про закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебуває вищевказана цивільна справа.

До суду від представника відповідачів - адвоката Кур"ян В. надійшло разом з відзивом клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.2ч.1 ст.255 ЦПК України, зазначаючи про відсутність спору про право між сторонами. (а.с.60-66)

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бойко З.С. заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідачів, вказуючи на наявність спору між сторонами.

Представник відповідачів - адвокат Кур"ян В. та відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали подане представником відповідачів клопотання та прохали про його задоволення.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Одночасно із цим, судом встановлено, що в даному випадку відсутні підстави як для закриття провадження у справі так і для інших, вище перелічених процесуальних дій, оскільки саме по собі заперечення представника відповідачів щодо відсутності спору про право є лише обраним способом захисту від пред`явлених позовних вимог, однак такі заперечення жодним чином не свідчать про відсутність предмета спору, а лише підтверджують його існування та необхідність процесуального доказування з боку обох сторін у судовому засіданні.

При цьому суд враховує позицію сторони позивача щодо наявності предмета спору та відсутності підстав для закриття провадження по справі.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи, що факт звернення позивача до суду із позовною заявою про про визнання права власності в порядку спадкування свідчить про наявність спору між сторонами, клопотання представника відповідачів про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного. керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у зв"язку з відсутністю предмета спору, - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 17 березня 2023 року.

Суддя: О. С. Цесельська