Житомирський апеляційний суд
Справа №276/514/21 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д. О.
Категорія 41 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м.Житомирі цивільну справу №276/514/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О.,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 16 липня 2018 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 підписала заяву, відповідно до якої погодилася з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті https://www.monobank.ua//terms. При укладенні вказаного договору остання надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням й ініціативою банку. Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22 грудня 2020 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 53249 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 44536 грн. 02 коп., 8713 грн. 29 коп. заборгованості зі сплати пені та комісії.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з відповідачки 53249 грн. 31 коп.

Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зокрема, зазначає, що сторони у встановленому законом порядку узгодили всі істотні умови кредитного договору, оскільки боржник, підписуючи анкету-заяву, була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості є належним доказом невиконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту.

З метою підтвердження згоди споживача з умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ Універсал Банк генерує і відправляє на вказаний особою номер мобільного телефону ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди споживача є введення ним у мобільному додатку Monobank ОТР-паролю.

16 липня 2018 року ОСОБА_1 повідомила банк про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ Універсал Банк, оскільки у зазначеному мобільному додатку вона ввела ОТР-пароль, надісланий на її телефонний номер.

Підписуючи анкету-заяву, вона приєдналася до Умов обслуговування рахунків в АТ Універсал Банк, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту, Паспорту споживчого кредиту.

Окрім того, у конверті разом з виданою карткою був лист з актуальними тарифами.

Стверджує, що укладення між банком та відповідачкою договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України Про електронну комерцію.

Таким чином, вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій зазначено, що вона погодилася з тим, що вказана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

На підтвердження факту укладення вказаного договору позивач також надав суду витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи.

Окрім того, до позовної заяви долучено тарифи, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, а також паспорт споживчого кредиту. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою шляхом накладення електронного цифрового підпису.

В анкеті -заяві розмір бажаного кредитного ліміту не зазначений. Дана заява не містить умов щодо нарахування комісійних та пені.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідачка належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 22 грудня 2020 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 53249 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 44536 грн. 02 коп., 8713 грн. 29 коп. заборгованості зі сплати пені та комісії.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Наявний в матеріалах справи витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифи передбачають можливість встановлення та збільшення кредитного ліміту, нарахування комісійних та пені у разі порушення умов кредитування. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та Тарифи були надані відповідачці для ознайомлення та були погоджені нею при підписанні анкети-заяви.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови надання банківських послуг та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок та умови нарахування комісійних та пені, наданий банком витяг з Умов, а також Тарифи не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.

Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи і Тарифи, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Лише факт безпосереднього підписання позичальником Умов може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді ціну договору, в тому числі й розмір кредитного ліміту, порядок нарахування пені та комісій.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки зазначені Умови та правила становлять значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для їх розуміння.

Таким чином, при укладенні договору з відповідачкою банк не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та надав би можливість покласти на слабшу сторону- споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Що стосується наявного в матеріалах справи паспорта споживчого кредиту, слід зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 зроблено висновок про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів ( дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується у його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісті.

Таким чином, підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту й передує укладенню кредитного договору.

Узагальнена інформація про умови кредитування зазначена також й у підписаній відповідачкою таблиці обчислення загальної вартості споживача.

Отже, сторони не погодили у встановленому законом порядку розмір кредитного ліміту, порядок та умови нарахування пені та комісійних.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач надав виписку з рахунку відповідачки, яка містить інформацію про рух коштів.

Однак, вказаний доказ не був долучений до справи під час розгляду позовних вимог в суді першої інстанції. При цьому, відповідач не довів неможливість подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Відтак, відсутні підстави стверджувати про наявність виняткових обставин, за яких апеляційний суд наділений правом досліджувати докази, які не були подані до суду першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259, 268,367,374, 375,381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді :