КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/314/22
Провадження № 2/488/540/23 р.
07.03.2023 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Маснюк М.О.,
розглянувши в судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,-
27.01.2022 року ОСОБА_3 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив про звільнення його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по цивільній справі 488/1323/14-ц провадження №2/488/922/2014, в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовною заявою. Також просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по цивільній справі 488/1323/14-ц провадження №2/488/922/2014 за період з березня 2014 по грудень 2021 року у розмірі 2 233 098, 26 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що з 21 липня 2000 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації одружень Виконкому Миколаївської міської ради, актовий запис № 465.
Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.11.2021 року по цивільній справі № 488/3308/21 шлюб між сторонами по справі було розірвано.
На підставі виконавчого листа виданого 22.04.2014 року по справі № 488/1323/14 -ц у Корабельному районному відділі ДВС м. Миколаєва, 16.06.2021 року було відкрито виконавче провадження № 43667921 про стягнення на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2014 року та досягнення дитиною повноліття.
Вказане виконавче провадження за № 43667921 є відкритим і наразі, заборгованість за аліментами продовжує нараховуватись та зростати, оскільки з 2017 року позивач ОСОБА_3 припинив сплачувати аліменти, з тих підстав, що діти почали проживати з ним та перебувати на його повному утриманні.
Оскільки син та дочка наразі проживають з позивачем та перебувають на повному його утриманні, позивач вважає, що має право на звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 2 233 098, 26 грн. виходячи з того, що мати дітей, яка є наразі отримувачем аліментів, у разі погашення заборгованості за період з 2014 по 2017рік не матиме можливість спрямувати їх на потреби дітей, оскільки не має з ними ніякого зв`язку, не цікавиться їхнім життям та не утримує їх. За такого стягнення заборгованості на користь відповідача ОСОБА_2 буде суперечити, в першу чергу інтересам дітей.
На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без участі його та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив про задоволення позову, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач заяв про слухання справи без її участі до суду не надала, повідомлялася про судові засідання своєчасно та належним чином, але не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в судові засідання не з`являлася.
Частина четверта статті 223 ЦПК України, розяснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача, факт ігнорування позивача своїми правами та обовзками відповідно до розгляду справи, показання свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що з 21.07.2000 року між позивачем по справі ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації одружень Виконкому Миколаївської міської ради, актовий запис № 465.
Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.11.2021 року по цивільній справі № 488/3308/21 шлюб між сторонами по справі було розірвано.
На підставі виконавчого листа виданого 22.04.2014 року по справі № 488/1323/14 -ц у Корабельному районному відділі ДВС м. Миколаєва, 16.06.2021 року було відкрито виконавче провадження № 43667921 про стягнення на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2014 року та досягнення дитиною повноліття.
Вказане виконавче провадження за № 43667921 є відкритим і наразі, заборгованість за аліментами продовжує нараховуватись та зростати, оскільки з 2017 року позивач ОСОБА_3 припинив сплачувати аліменти, з тих підстав, що діти почали проживати з ним та перебувати на його повному утриманні.
Позивач вказує що місцезнаходження відповідача йому наразі невідомо, жодного зв`язку з нею він не має. Навчальний заклад де навчаються діти відповідач не відвідує, жодної участі у їх вихованні не приймає.
Актом обстеження умов проживання, що складений спеціалістами Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району ММР станом на 17.12.2021 року встановлено, що син ОСОБА_4 проживає з позивачем з січня 2017 року, а донька ОСОБА_5 - з березня 2020 року.
Оскільки син та дочка наразі проживають з позивачем та перебувають на повному його утриманні, позивач вважає, що має право на звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 2 233 098, 26 грн. виходячи з наступного.
Мати дітей, яка є наразі отримувачем аліментів, у разі погашення заборгованості за період з 2014 по 2017рік не матиме можливість спрямувати їх на потреби дітей, оскільки не має з ними ніякого зв`язку, не цікавиться їхнім життям та не утримує їх. За такого стягнення заборгованості на користь відповідача ОСОБА_2 буде суперечити, в першу чергу інтересам дітей.
На підтвердження вказаного факту, в судовому засіданні було досліджено Акт про обстеження умов проживання сімї позивача, складений та завірений працівниками служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, з метою подання до суду.
Також в судовому засіданні було досліджено характеристики на неповнолітніх дітей надані Миколаївською ЗОШ № 14 в яких підтверджено факт виховання дітей батьком, який підтримує зв`язок з класними керівниками.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.
Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.
Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що діти припинили проживати з матір`ю і почали проживати з батьком та перебувають на його утриманні. У зв`язку з чим звільнення позивача від стягнення та заборгованості аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дітей.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, ст.ст.180-184,188, 191, 273 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12,13, 81, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: зроблено запит, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по цивільній справі 488/1323/14-ц провадження №2/488/922/2014, в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовною заявою.
Звільнити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по цивільній справі 488/1323/14-ц провадження №2/488/922/2014 за період з березня 2014 по грудень 2021 року у розмірі 2 233 098, 26 грн., виконавче провадження № 43667921.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: зроблено запит, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська