У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченко Ігор Олександрович, ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 через представника адвоката Китаєва І.Ю. звернулася із вказаною скаргою до суду.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, ухваленим у цивільній справі №758/12793/21, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 грн. щомісячно, а також додаткові витрати на утримання сина у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 09 вересня 2021 року та до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умови продовження навчання. На виконання вказаного рішення суду представником стягувача було отримано два виконавчих листи, які пред`явлено до виконання за місцем роботи боржника ОСОБА_3 , а саме до Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ). Однак державний виконавець Мельниченко І.О. всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження, мотивуючи своє рішення тим, що заявником порушено правила підвідомчості. Вважаючи таке рішення державного виконавця незаконним, скаржник просила скасувати постанову державного виконавця Мельниченка І.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов`язати його розпочати примусове виконання вказаного рішення суду.

Ухвалою суду від 25.11.2022 скаргу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 08.12.2022 скаргу було залишено без руху та надану скаржнику строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду 15.12.2022 від представника скаржника Китаєва І.Ю. до суду надійшли уточнення до скарги разом із відповідними додатками.

Ухвалою суду від 10.01.2023 розгляд справи продовжено, витребувано у державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Мельниченка І.О. належним чином засвідченні матеріали виконавчого провадження відносно ОСОБА_2

15.02.2023 від вказаного відділу ДВС до суду надійшли копії матеріалів виконавчих проваджень.

17.02.2023 представником скаржника подано до суду уточнення до скарги, відповідно до яких він просить визнати неправомірним повідомлення старшого державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Мельниченка І.О. від 19.10.2022 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а також зобов`язати державного виконавця прийняти до виконання виконавчі листи, видані на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, ухваленого у цивільній справі №758/12793/21.

В судове засідання скаржниця та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд скарги за їх відсутності.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на наведене суд вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, ухваленим у цивільній справі №758/12793/21, cтягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 грн. та додаткові витрати у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 09.09.2021 до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умови продовження навчання, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Таким виконавчим документом по даній справі є виконавчий лист Подільського районного суду міста Києва, виданий 15.06.2022 по справі №758/12793/21, який, як з`ясовано судом, був поданий представником стягувача до Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) разом із відповідною заявою про примусове виконання судового рішення від 13.10.2022, яка була прийнята 18.10.2022.

Разом із цим, як вбачається із матеріалів справи, 19.10.2022 старшим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Мельниченком І.О. було складено письмове повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у якому зазначено, що виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання, оскільки не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: вказана у виконавчому документі адреса боржника не відноситься до території Дніпровського району міста Києва.

Зі змісту вказаного повідомлення, зокрема, вбачається, що державним виконавцем було встановлено, що згідно інформації, яка міститься у виконавчому документі, боржник ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 , а згідно довідки №132 від 07.05.2022 він перебуває на військовій службі про мобілізації у в/ч НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Оскільки жодна із вказаних адрес не відноситься до території Дніпровського району м. Києва, виконавчий документ був повернутий державним виконавцем без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи правомірність такого рішення державного виконавця, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.12.2020 по справі №639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19), відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з ч.1 та ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. Абзацом четвертим пункту першого розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Пунктом другим розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Таким чином, аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що стягувач має право зазначити будь-яку інформацію, яка ідентифікує боржника чи може сприяти примусовому виконанню рішення суду, у тому числі про місце роботи боржника, місцезнаходження його майна і на підставі цієї інформації державний виконавець визначає місце виконання рішення суду. При цьому законом не вимагається документальне підтвердження стягувачем зазначених відомостей.

Як встановлено судом зі змісту заяви представника стягувача від 13.10.2022 про примусове виконання судового рішення, яка була подана ним до Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ), представником стягувача в цій заяві було зазначено всі йому відомі фактичні дані боржника, у тому числі відомості щодо перебування боржника ОСОБА_2 на військовій службі по мобілізації у в/ч НОМЕР_1 .

Окремо представник стягувача у вказаній заяві звернув увагу державного виконавця на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №122 від 16.02.2022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26.02.1993» з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників служби Судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків передбачених законом.

Разом із цим, державний виконавець Мельниченко І.О. всупереч вимогам ч.5, ч.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа не виніс відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з ч.1 та ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі №813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 р. у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21.05.2014 у справі № 6-45цс14.

Відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Із урахуванням наведених положень законодавства та судової практики, суд приходить до висновку, що відмова державного виконавця у прийнятті виконавчого документа до виконання у вигляді оскаржуваного повідомлення від 19.10.2022 є передчасним рішенням.

При цьому суд також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997).

Відповідно до пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VI ЦПК в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Як встановлено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Із урахуванням встановлених вище обставин справи, суд вважає, що вказаним повідомленням старшого державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Мельниченка І.О. від 19.10.2022 про повернення без прийняття до виконання виконавчого документа порушено права ОСОБА_1 як стягувача, а тому такі дії державного виконавця є неправомірними, у зв`язку з чим, з метою забезпечення належного та ефективного захисту прав заявника, суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право) стягувача ОСОБА_1 шляхом вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва, виданого 15.06.2022 по справі №758/12793/21.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 89, 258-261, 447, 450-452, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця, заінтересовані особи державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченко Ігор Олександрович, ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати неправомірним повідомлення старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченка Ігоря Олександровича від 19.10.2022 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати старшого державного виконавця старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченка Ігоря Олександровича усунути порушення (поновити порушене право) стягувача - ОСОБА_1 шляхом вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва, виданого 15.06.2022 по справі №758/12793/21.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 10.04.2023.

СуддяО. О. Ковбасюк