Справа № 346/5617/21
Провадження № 22-ц/4808/555/23
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Кузів А.М.

за участю апелянта ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Беркещук Б.Б. в м. Коломия, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Коломийська міська рада, Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради про припинення порушення правил добросусідства, відновлення огорожі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Коломийська міська рада про припинення порушення правил добросусідства, відновлення огорожі.

Позов мотивовано тим, що позивачка є власником домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Відповідачка є власником домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка межує із земельною ділянкою позивачки.

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 із пропозицією замінити огорожу між їхніми домоволодіннями, споруджену позивачкою у 1991 році із сітки та металевих стовпів, на глуху огорожу та запевнила, що висота такої огорожі не буде перевищувати одного метра, проте згоди між ними не було досягнуто. Одного дня позивачка повернулася додому з чоловіком та побачила, що їхня металева сітка знята, а на її місці на фундаменті та залізних стовпах прикріплено металевий профіль та закінчуються роботи по встановленню вказаної огорожі. Висота бляхи 1,80 м без урахування фундаменту. З урахуванням фундаменту висота огорожі становить 2,08 2,10 м, довжина огорожі 33 м.

Дана конструкція огорожі приносить сім`ї позивачки значні незручності, оскільки затіняє вікна будинку та прибудинкову територію, де позивачка вирощує овочі. Таким чином відповідачка порушує право позивачки на вільне користування її земельною ділянкою, вимоги ДБН та правила добросусідства.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила зобов`язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0696 га, кадастровий номер 210030025, по АДРЕСА_1 шляхом припинення порушень правил добросусідства, а саме відновлення огорожі з сітки за власний рахунок відповідачки.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24 грудня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради.

23 лютого 2023 року Коломийський міськрайонний суд ухвалив рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Коломийська міська рада, Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради про припинення порушення правил добросусідства, відновлення огорожі відмовив.

ОСОБА_1 на вказане рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції помилково встановлено, що єдиним предметом доказування у даній справі є дослідження чи спірна огорожа погіршує інсоляцію і чи висота огорожі відповідає ДБН. Вказує, що дослідження даного питання було одним із питань, які підлягали до встановлення судом. Вважає, що факт порушення відповідачкою вимог ДБН підтверджується звітом про проведення технічного обстеження, а факт затінення рослин та частини будинку позивачки доданими до матеріалів справи фотографіями та поясненнями свідка ОСОБА_4 .

Також апелянт стверджує, що хоч суд і взяв до уваги довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 4789 від 23 квітня 2022 року та № 832 від 23 січня 2023 року, з яких видно, що відповідачка зверталася із заявою до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області по факту виникнення диму з бочки для в`ялення м`яса, який потрапив на подвір`я заявниці, та з приводу конфлікту між чоловіком позивачки ОСОБА_5 та відповідачкою, проте дав їм неправильну оцінку, оскільки жоден із фактів не доведений та їх ( ОСОБА_6 ) не притягнуто до відповідальності. Більше того, даний факт спростовує твердження відповідачки про гостру необхідність у встановленні глухого паркана через потрапляння диму на її територію, оскільки глухий паркан не перешкоджає потраплянню диму.

Не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову і досліджений в судовому засіданні факт, що туалет позивачки розміщений на відстані 60 см від будинку, що порушує правила ДБН, оскільки туалет побудований згідно плану забудови території, що підтверджується технічним паспортом, та на момент побудови туалету зазначені судом та відповідачкою норми ДБН не діяли.

Апелянт вважає, що судом взято до уваги пояснення свідків зі сторони відповідачки з порушенням норм закону, оскільки в силу статті 91 ЦПК України заява про виклик таких свідків мала бути подана до або під час підготовчого судового засідання. Крім того, допитані в якості свідків син та мати відповідачки є заінтересованими особами, а тому їхні свідчення не можуть бути належними та допустимими доказами.

Також ОСОБА_1 зазначає, що головним предметом доказування, який підлягав дослідженню судом, була згода обох сторін на заміну огорожі. При цьому, суд не встановив чи була вона заінтересована в існуванні спірної огорожі та чи давала згоду на її заміну. Стверджує, що між нею та відповідачкою не було досягнуто згоди щодо заміни огорожі, адже вона була заінтересована у існуванні межової споруди із сітки, яка була встановлена її сім`єю та яка забезпечувала потрапляння сонячних променів на земельну ділянку, де вона вирощувала овочі. Твердження відповідачки про те, що вона узгоджувала колір, висоту та розмір спірної огорожі не заслуговують на увагу, оскільки огорожа має колір тільки зі сторони відповідачки, а з її сторони звичайний загальний колір.

З наведених мотивів просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не скористалися.

У засіданні апеляційного суду апелянт та її представник скаргу підтримали, просили її задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачка ОСОБА_3 подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Коломийська міська рада причину неявки свого представника в судове засідання не повідомила, заяви про розгляд справи без його участі не подала.

Враховуючи положення частини другої статті 372 ЦПК України та беручи до уваги, що ОСОБА_3 реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу, а наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення рішення, колегія суддів відхиляє клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0696 га, кадастровий номер 210030025, призначеної для його обслуговування, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 1980 року (т. 1 а.с. 6), копія технічного паспорта на будинок по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 15-19), копія державного акта на право власності на земельну ділянку від 11 червня 2007 року (т. 1 а.с. 7-8).

Відповідачка ОСОБА_3 є власником домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 02 грудня 2009 року, посвідчених приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В., зареєстрованих в реєстрі за №№ 5711 та 5717 відповідно (т. 1 а.с. 71-74), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25909881 від 20 квітня 2010 року (т. 1 а.с. 75), копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 22 липня 2011 року (т. 1 а.с. 70).

Також встановлено, що на межі вказаних земельних ділянок відповідачкою ОСОБА_3 встановлено огорожу з профнастилу, закріплену на металевих стовпах на бетонній основі. Дана огорожа є суцільною, що підтверджується фотознімками огорожі.

З копій листів Коломийської міської ради від 30 липня 2021 року № С/1381 та від 12 серпня 2021 року № 266-у вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Коломийської міської ради щодо встановлення огорожі відповідачкою ОСОБА_3 . В листах зазначено, що спільною перевіркою, проведеною 21 липня 2021 року працівниками відділу муніципальної інспекції міської ради та працівниками відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю міської ради встановлено, що огорожа з профнастилу висотою 1 м 80 см встановлена на межі земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , кадастровий номер :21:003:0079, та земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 з кадастровим номером :21:003:0025. Згідно вимог пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5.2011 «Благоустрій територій», затвердженого наказом Мінрегіону від 30 березня 2012 року № 139, дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огорожі має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок. Також пунктом 6 постанови Кабінету міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» визначено, що встановлення парканів не потребує документів на право їх встановлення (т. 1 а.с. 9-11).

В матеріалах справи також містяться копії довідок за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 4789 від 23 квітня 2022 року та № 832 від 24 січня 2023 року, з яких видно, що ОСОБА_3 зверталася із заявами до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з приводу виникнення диму з бочки для в`ялення м`яса, який потрапив на подвір`я заявниці, та з приводу конфлікту між чоловіком позивачки ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3 , в ході якого чоловік позивачки ображав відповідачку нецензурною лайкою та погрожував їй (т. 1 а.с. 183, 184).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки позивачка на підтвердження своїх порушених прав не надала належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що встановленням спірної огорожі порушено вимоги ДБН щодо висоти та інсоляції в її будинку, що позивачка до суду з клопотанням про проведення відповідної експертизи не зверталась, що огорожу із сітки було встановлено позивачкою за власні кошти, що відповідачкою порушено правила добросусідства та порушено право позивачки щодо користування її земельною ділянкою. Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині другій статті 16 ЦК України і їх перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша-п`ята статті 319 ЦК України).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Пунктами «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України встановлено обов`язок власників земельних ділянок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини перша та друга статті 103 ЗК України).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з пунктом 9 частини першої, частиною другою статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Пунктом2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що затвердження правил благоустрою територій населених пунктів належить до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до пункту 42 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації належить до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад.

У відповідності до наведених норм, Коломийською міською радою прийнято рішення від 30 серпня 2021 року № 1045-18/2021 «Про затвердження Правил благоустрою Коломийської територіальної громади», яким затверджено Правила благоустрою Коломийської територіальної громади, що є додатком до цього рішення (далі Правила).

Згідно з пунктом 8 розділу Х Правил присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх ділянок допускається огороджувати. Висоту огорожі слід встановлювати згідно з вимогами пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях. Огорожа присадибних ділянок не може виступати за червону лінію та межі ділянки. Висота огородження зі сторони сусідів не повинна перевищувати 2,0 м від нульової відмітки землі та не затінювати городину. Зі сторони житлової вулиці не вище 2,5 м. В межах історичного ареалу міста висота огородження присадибних ділянок не застосовується, встановлення огородження будівель та споруд повинно погоджуватись з уповноваженим органом міської ради у сфері архітектури.

Відповідно до пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій», затверджених наказами Мінрегіону від 28 жовтня 2011 року № 259 та від 30 березня 2012 року № 139, дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що встановлена відповідачкою ОСОБА_3 огорожа не відповідає вказаним вимогам ДБН, оскільки висота огорожі з урахуванням фундаменту становить 2,08 2,10 м та затіняє її територію, де вона вирощує овочі. Крім того, відповідачкою без погодження із нею знесено огорожу із сітки, яку вона встановлювала разом зі своєю сім`єю за власні кошти, та встановлено глуху огорожу з бляхи.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надала копії листів Коломийської міської ради від 30 липня 2021 року № С/1381 та від 12 серпня 2021 року № 266-у, з яких вбачається, що вона зверталася до Коломийської міської ради щодо встановлення відповідачкою спірної огорожі. В листах зазначено, що спільною перевіркою, проведеною 21 липня 2021 року працівниками відділу муніципальної інспекції міської ради та працівниками відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю міської ради встановлено, що огорожа з профнастилу має висоту 1 м 80 см.

Отже, зазначеними доказами позивачкою не доведено, що висота спірної огорожі, встановленої ОСОБА_3 , перевищує 2,0 м, що є порушенням вимог пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5.2011 «Благоустрій територій». Також позивачкою не доведено порушення вимог ДБН щодо інсоляції її будинку та земельної ділянки.

Встановивши, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилалася в обґрунтування позову, з клопотанням про проведення відповідної експертизи не зверталася, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт порушення відповідачкою вимог ДБН підтверджується звітом про проведення технічного обстеження, а факт затінення рослин та частини будинку позивачки доданими до матеріалів справи фотографіями та поясненнями свідка ОСОБА_4 , колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Встановлено, що заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , відповідачка надала суду звіт про проведення технічного обстеження відносно встановлення огорожі із металопрофільних листів по спільній межі між земельними ділянками, які мають у власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , відстані до меж та сусідських будівель, відстані від меж суміжної ділянки до стовбурів дерев за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , виготовлений експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 61-66), відповідно до якого при проведенні технічного обстеження було встановлено, що огорожа із металопрофільних листів по спільній межі між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 встановлена по існуючому бетонному цоколю. Висота огорожі становить 1,8 м від верха цоколя. Висота огорожі до землі змінна і складає 1,84 2,08 м (відмітка землі не являється сталою величиною і носить змінний характер в залежності від планування території). Середня висота огорожі до землі по спільній межі становить 1,96 м. Відстань від огорожі до житлового будинку позивача ОСОБА_1 становить 2,4 2,5 м. Висновок: згідно пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій» висота огороджень має бути не більше 2,0 м на межі сусідніх ділянок для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій, що відповідає нормативним вимогам. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення (цільове призначення земельної ділянки позивача ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд), при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення), на прибудинкових ділянках рекомендується використання декоративних видів зелених насаджень. Згідно з діючими будівельними і санітарними нормами ДСП 173-96 висота огорожі не вплине на тривалість інсоляції житлових приміщень будинку (тривалість інсоляції повинна становити не менше 2,5 год в період з 22 березня по 22 вересня).

Отже, згідно наданого звіту про проведення технічного обстеження висота спірної огорожі дійсно у деяких місцях перевищує 2,0 м, однак таке перевищення є незначним (8 см) та, враховуючи відстань до житлового будинку позивачки і цільове призначення її земельної ділянки, не призводить до порушення вимог щодо інсоляції суміжної території.

Інших доказів щодо порушення норм інсоляції внаслідок встановлення відповідачкою огорожі суду не представлено. Наявні у матеріалах справи фотографії належним доказом такої обставини бути не можуть.

Щодо доводів апелянта про відсутність згоди обох сторін на заміну огорожі, як підстави для відновлення огорожі з сітки, то такі колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки з приводу правомірності встановлення огорожі з профілю апелянт до правоохоронних органів не зверталася. Зі змісту пояснень останньої слід розуміти, що заміна з сусідами узгоджувалася, проте здійснена з порушенням висоти огорожі. Разом з тим, як вбачається зі змісту позову, його предметом є усунення порушень щодо незабезпечення інсоляції земельної ділянки та будинку апелянта в силу встановлення суцільної огорожі із металопрофілю, як наслідок - відновлення огорожі з сітки. Зазначені обставини щодо порушення права в наведений спосіб ОСОБА_1 не довела, тому підстави для врахування і наведених доводів відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, відсутні, а отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта