ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21629/22

Провадження № 22-ц/4820/893/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника позивача,

відповідача та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути на свою користь 37874,18 грн. інфляційних втрат та 4858,37 грн. нарахованих 3% річних.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення 3% річних за період з 02.04.2021 року по 07.07.2022 року, закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог суд виходив з того, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2022 року було закрито провадження у справі про стягнення 3% річних за період з 02.04.2021 року по 07.07.2022 року, у зв`язку із відмовою позивача від позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просила її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки підставою позову у справі №686/13884/22 було рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.04.2021 року в справі №686/30488/20, яким було задоволено позовну заяву ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Предметом позову в тій справі було стягнення коштів в іноземній валюті, дол. США, в той час як підставою позову в даній справі №686/21629/22 є постанова Хмельницького апеляційного суду від 17.06.2021 року у справі №686/30488/20, а предмет позову - стягнення коштів у національній валюті, гривні.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач та його представник в суді проти апеляційної скарги заперечили, підтримали оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається зі змісту позовних вимог в даній справі, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 37874,18 грн. інфляційних втрат та 4858,37 грн. нарахованих 3% річних за період з 02.04.2021 року по 05.10.2022 року, посилаючись на те, що між сторонами 15.12.2018 року було укладено договір позики, предметом якого є грошові кошти в сумі 134400 грн., що еквівалентно 4800 дол. США, однак відповідач позику не повернув.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17.06.2021 року у справі №686/30488/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 134400 грн., 3% річних за період з 16.06.2019 року по 01.04.2021 року в сумі 7235,51 грн. та судовий збір в розмірі 1416,36 грн.

Разом з тим, згідно з ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.11.2022 року, яка набрала законної сили 25.11.2022 року, провадження у справі №686/13884/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних в сумі 151,94 дол. США, за період з 02.04.2021 року по 07.07.2022 року, було закрито у зв`язку із відмовою представника ОСОБА_1 від позову, що позивачем не оспорюється.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказувала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.04.2021 року у справі №686/30488/20, її позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 5058,80 дол. США, з яких 4800 дол. США основного боргу та 258,80 дол. США 3% річних від загальної суми боргу, який виник на підставі договору позики 15.12.2018 року, предметом якого є грошові кошти в сумі 134400 грн., що еквівалентно 4800 дол. США.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У той же час повторне звернення до суду з тотожними вимогами суперечить принципу правової визначеності та є неможливим.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Отже, підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначено, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, постановленого у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, випливає із сутності законної сили та обов`язковості такого судового рішення.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №753/11592/18, провадження №61-11734св19, від 26.04.2022 року у справі №757/39474/19, провадження №61-16272св21.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, що переглядається, оскільки вимоги ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, та в іншій справі №686/13884/22, є тотожними у відповідній частині, спір виник між тими самими сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про той самий предмет - стягнення 3% річних від боргу у розмірі 134400 грн. за договором позики від 15.12.2018 року, та з тих самих підстав, невиконання ОСОБА_2 умов вказаного договору.

З одного і того самого відповідача, ОСОБА_2 , не може бути стягнута одна й та ж сума, а саме 3% річних за період з 02.04.2021 року по 07.07.2022 року, за одним і тим самим договором позики, відтак посилання апелянта на те, що предмет і підстава позову в даній справі та в справі №686/13884/22 не тотожні, є необґрунтованим.

Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 24.01.2022 року у справі №757/21932/21.

Суд першої інстанції належним чином перевірив обставини справи та дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 травня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова