Провадження № 2/761/9286/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи Крістової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова Вікторія Вікторівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова Вікторія Вікторівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування. Заява мотивована тим, що з 2014 року ОСОБА_3 та громадянка ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю в цивільному шлюбі без реєстрації та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . З 2021 року ОСОБА_4 страждала онкологічним захворюванням, в зв`язку із чим мала ослаблений імунітет та постійні болі, а позивач надавав необхідну допомогу та піклувалася про неї. Після перелому шийки стегна в січні 2023 року, стан здоров`я в ОСОБА_4 погіршився, вона перебувала в безпорадному стані і не могла пересуватися без сторонньої допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянка ОСОБА_4 померла, після смерті якої залишилося спадкове майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 . 21 лютого 2023 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Крістової В.В. із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець 4 черги та заявою про вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що оскільки не перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , то він має право на спадкування за законом лише у четверту чергу. Під час звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Крістової В.В. позивач дізнався, що для спадкування за законом є необхідність встановлення факту проживання з померлою однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки він проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак просить суд встановити факт проживання однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини та змінити черговість одержання права на спадкування, визнавши позивача ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги за померлою ОСОБА_4 .

Провадження у справі відкрито 23 серпня 2023 року, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

02 жовтня 2023 Київською міською радою було подано відзив на позов, в якому заперечував в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, вказуючи на те, що позивач не подав до суду переконливі докази ведення спільного проживання з покійною за останні 5 років, а лише підтвердив той факт, що займався похованням останньої. Київська міська рада вважає, що подані позивачем документи не підтверджують факт придбання позивачем медикаментів, а квитанцій на оплату комунальних послуг свідчать про здійснення таких дій протягом одного року. Посилаючись на статтю 1277 ЦК України представник відповідача зазначає, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від їх прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлого після спливу одного року з часу відкриття спадщини, тому просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову у повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова Вікторія Вікторівна надала письмові пояснення де зазначила, що в неї дійсно знаходиться спадкова справа № 1/2023/02-14 відкрита 21 лютого 2023 року за заявою ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була народжена в селі Шаланки, Виноградівського району Закарпатської області, та на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нею також було вжито заходи щодо охорони спадкового майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся наленжним чином. Як свідчить відзив на позов просив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова В.В., в судовому засіданні повідомила, що нею, відповідно до вимог чинного в України законодавства, дійсно було заведена 21 лютого 2023 року спадкова справа № 1/2023/02-14, за заявою ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Шаланки, Виноградівського району Закарпатської області, та на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заявою ОСОБА_3 , а також за його ж заявою було вжито заходи охорони спадщини та складено відповідний акт опису спадкового майна від 25.02.2023 року. Нотаріус зазначила, що позивач повідомив їй, що проживав із померлою однією сім`єю з 2014 року. Інші спадкоємці, крім ОСОБА_6 до нотаріуса за її заявою не звертались. Разом з тим вказала, що за декілька днів до смерті, ОСОБА_4 зверталась до неї за для складання заповіту на користь ОСОБА_3 , підписання та реєстрація заповіту були призначені попередньо на 15 лютого 2023 року, цей день був визначений ОСОБА_4 , але посвідчення заповіту не відбулось внаслідок смерті останньої. Крім того, третя особа повідомила, що з ОСОБА_3 було укладено договір, як з охоронцем спадкового майна, який виконує його належним чином, сплачує комунальні та інші витрати на утримання майна, доглядає за збереженням майна.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 3427 та видано свідоцтво про смерть (копія наявна в матеріалах справи).

21.02.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Крістової Вікторії Вікторівни із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець четвертої черги.

Приватним нотаріусом Крістовою Вікторією Вікторівною було відкрито спадкову справу №01/2023/02-14,що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71550332 від 21.02.2023 року, вчинено дії щодо охорони спадкового майна - кв. АДРЕСА_2 .

За свого життя ОСОБА_4 , нею не був складений заповіт, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 71549976 від 21.02.2023 року.

Як свідчать матеріали справи, приватним нотаріусом закликано до спадування спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянки України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Роз`яснено порядок подання заяви про прийняття спадщини (оголошення в газеті "Голос України" № 103 від 04.05.2023 року).

Як було встановлено під час розгляду справи, єдиною особою, яка звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлої є позивач.

Разом з тим, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова В.В. листом від 17.05.2023 року за вихідним номером 27-05/23В1/02-14 повідомила ОСОБА_3 , що для оформлення спадкових прав як спадкоємця четвертої черги спадкування за законом, наданих ним документів недостатньо для безспірного підтвердження факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно статті 1264 ЦК України.

Представник позивача зазначає, що останній з 2014 року постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_4 і вів з нею спільний побут, що підтверджено документально, а саме платіжними документами про оплату комунальних послуг, за електроенергію, опалення, вивезення побутових відходів, розподіл природного газу наданих за вказаною адресою. Права ОСОБА_3 підлягають захисту шляхом, зазначеним у позові.

В свою чергу представник відповідача у відзиві зазначає, що докази для встановлення факту проживання однією сім`ю позивача та спадкодавця відсутні.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив суду, що знав ОСОБА_4 з 1978 року. Він пам`ятає, що в 2014 році ОСОБА_4 почала проживати разом з ОСОБА_3 з яким вони вже були знайомі набагато раніше. В них зав`язались близькі стосунки і вони почали проживати разом в її квартирі, яка розташована по АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 став для ОСОБА_4 надійною підтримкою у всьому: допомагав вести спільне господарство, брав на себе витрати на спільні подорожі, влаштування побутових питань, купівлю продуктів, ремонт та утримання квартири тощо. У 2020 році ОСОБА_4 із позивачем повідомили ОСОБА_7 про онкологічний діагноз померлої та просили порекомендувати гарного лікаря-онколога. Під час хвороби, ОСОБА_3 повністю опікувався ОСОБА_4 та утримував її.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що познайомився з ОСОБА_4 і позивачем приблизно в 2015-2016 році, коли вони спільно звернулися до нього для отримання юридичної консультації з особистих питань. Спочатку його спілкування з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мало діловий характер, але згодом перейшло в товариські відносини. Позивач та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Був свідком того, як ОСОБА_3 купував продукти та предмети побуту та майже всі зароблені грошові кошти передавав у їх спільний із ОСОБА_4 бюджет. Свідок також зазначив, що ОСОБА_4 повідомляла йому про бажання скласти заповіт на ім`я позивача, як єдиної рідної людини. Саме ОСОБА_3 займався похованням ОСОБА_4 та ніс відповідні витрати.

ОСОБА_9 у своїй заяві, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом КМНО Крістовою 08.08.2023 р. повідомив, що знайомий з ОСОБА_4 з 1999 року. Йому відомо, що з 2014 року ОСОБА_3 постійно проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю, вів спільне господарство та мав спільний бюджет.

Як вбачається з матеріалів справи, організацією та проведенням поховання ОСОБА_4 займмався позивач, що підтверджується договором - замовленням № 5.34159К на організацію та проведення поховання від 28.03.2023 р., довідкою про поховання померлого громадянина, виданою 28.03.2023 р. СКП "Київський крематорій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, рахунком на надання ритуальних послуг № 16/02 від 16.02.2023 р.

Матеріали справи містять докази свідчать про те, що позивач здійснює оплату житлово-комунальних послуг , які отримуються за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями зазакономправа на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, але визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 22.08.2018 року (справа № 644/6274/16-ц, провадження № 14-283 цс 18).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, серед іншого, є наявність спільного харчування, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом наявні у постанові від 08.05.2020 року у справі № 643/3240/17 (провадження № 61-38207св18), постанові від 10.06.2020 року у справі № 344/9660/17 (провадження № 61-35541св18), постанові від 17.10.2019 року у справі № 712/1294/17-ц (провадження № 61-34351св18), постанові від 31.10.2019 року у справі № 640/11993/15-ц (провадження № 61-31320св18), постанові від 22.04.2021 року у справі № 438/1456/18 (провадження № 61-2740св20), постанові від 03.11.2021 року у справі № 310/7480/19 (провадження № 61-7764св21).

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, відповідно до ст. 77 ЦПК України.

Достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В свою чкргу положеннями ст. 263 ЦПК України визначено - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Обставини встановлені під час розгляду справи дають підстави дійти висновку, щодо проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_4 з 2014 року і по день її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Твердження відповідача про те, що позивач лише був знайомим із спадкодавцем і лише надавав короткочасну допомогу, а комунальні послуги сплачував лише один рік суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються спростовується матеріалами справи та показами свідків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині встановлення факту проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, фізична особа, яка є спадкоємцем зазакономнаступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина другастатті 1259 ЦК України).

Разом з тим, інших спадкоємців першої, другої, третьої черги виявлено не було попри закликання їх нотаріусом до спадкування та єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини є ОСОБА_3 .

Зважаючи на викладене вимога ОСОБА_3 щодо зміни черговості одержання права на спадкування не може бути задоволена, оскільки є передчасною за відсутності відомостей щодо інших спадкоємців.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.1258, 1259, 1261, 1264,1265 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова Вікторія Вікторівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та заміну черговості одержання права на спадкування задовільнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з 2014 року та до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право на спадкування майна, яке входить до складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: