У Х В А Л А

Іменем України

02.05.2023

Справа № 331/2742/23

Провадження № 2/331/1285/2023

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Фісун Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

01.05.2023 року від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява до Бердянської міської ради за результатами розгляду якого позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 28.03.2012 року по 05.05.2022 року.

Ознайомившись із заявою, суд прийшов до висновку, що вона не в повній мірі відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, а відтак має недоліки, без усунення яких не можливо вирішити питання про відкриття провадження у такій справі. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного:

- не надано доказів з яких би вбачалося наявність спору про право, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовною заявою;

- не викладено всіх обставин та не зазначено доказів на підтвердження всіх обставин, у тому числі, якими саме діями відповідача порушено право позивача, та яке саме право позивача порушено, звертаючись до суду з позовною заявою.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Позовне провадження вид провадження у судовому процесі, у якому розглядається спір двох сторін (позивача та відповідача), який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Характерною особливістю позовного провадження є формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом, тобто наявність спору про право.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",( далі ППВСУ №-5), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В силу положень цивільного законодавства, спір про право особи, як спадкоємця, має місце тоді, коли є інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, - 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини, та не визнають права на спадщину заявника , як спадкоємця відповідної черги.

Позивач зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши після себе спадкове майно. Вказавши відповідачем Бердянську міську раду , у заяві не вказано відомостей чи є інші спадкоємці, що прийняли спадщину після спадкодавця, чи визнають вони право на спадщину позивача.

Як вважає суд, такі обставини повинні бути зазначені заявником у поданій суду заяві із посиланням на докази, якими вони підтверджуються, оскільки мають суттєве значення для вирішення судом питання про можливість відкриття провадження у справі такої категорії, для з`ясування наявності або відсутності спору про право на спадкове майно спадкодавця, кола спадкоємців та які особи повинні приймати участь у такій справі в якості заінтересованих осіб.

Окрім цього, суд вважає доцільне звернути увагу позивача й на таке.

Разом з тим, в контексті розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім"єю, варто врахувати, що особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, тому в цьому порядку може вирішуватися спір про факт, однак не спір про право. В порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб"єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об"єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 638/20596/16, провадження № 61-2482св19). Встановленню судом підлягає і те, чи перебували чоловік і жінка під час фактичних шлюбних відносинах в зареєстрованих шлюбах з іншими особами. Відповідно до чинного законодавства України, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Аналіз ст. 74 СК України дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі (постанова Верховного суду від 25.04.2019 року у справі № 759/4596/18, провадження № 61-3852св19, постанова Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц, провадження № 61-40658св18).

Згідно ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та неперебування цих осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Однак, всупереч зазначених вимог позивачем не надано доказів неперебування померлого ОСОБА_3 в іншому зареєстрованому шлюбі.

У заяві позивач вказує, що їй необхідно встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 28.03.2012 року по 05.05.2022 року з метою в майбутньому прийняття спадщини, однак до заяви не приєднано докази про те, що позивачу відмовлено вчиненні нотаріальних дій. Крім того, до заяви не додано доказу того, що інші особи не прийняли або прийняли спадщину після померлого, що впливає на визначення кола заінтересованих осіб, а також на те, чи підлягає вказана заява розгляду в порядку окремого провадження чи позовного (якщо буде наявний спір про право ).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.318 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до заяви докази, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Суд звертає увагу, що заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 в той же час до заяви не подані докази спільного проживання. Крім того, суд звертає увагу, що доданий до матеріалів справи акт про фактичне місце проживання особи без реєстрації на території м.Бердянська не завірений представниками органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст..177 п.4 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують оплату судового збору у встановленому порядку і розміру або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до матеріалів справи додано квитанцію від 15.03.2023 р. про сплату судового збору на суму 1073,60 грн. Однак, вказана квитанції не може бути прийнята судом в якості доказу сплати судового збору, оскільки подана повторно та була приєднана до справи 331/1736/23.

Щодо повернення судового збору по справі № 2/331/990/2023, позивач не звертався.

За таких обставин, позивачу необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі. Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, в суді встановлена невідповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам статей 175,177 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладених обставин та вимог частини першої статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу, представнику позивача строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків, в іншому разі заява буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. В. Фісун