Справа № 438/399/23
Провадження 2/438/164/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 травня 2023 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Слиша А.Т.,

за участі секретаря судового засідання Андрушко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за прострочене користування позикою, 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення повернення позики,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача 20 березня 2023 звернувся до Бориславського міського суду Львівської області з позовом, в якому просить стягнути з стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) проценти за прострочене користування позикою за період 12 квітня 2016 року по 31 січня 2023 року в сумі 22793,10 (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто три гривні 10 копійок);3% річних втрат за період з 12 квітня 2016 року по 31 січня 2023 року в сумі 4709,55 (чотири тисячі сімсот дев`ять гривень 55 копійок); інфляційних втрат за період 12 квітня 2016 року по 31 січня 2023 року 17863,59 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят три гривні 59 копійок), а всього 45366,24 (сорок п`ять тисяч триста шістдесят шість гривень 24 копійок) та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Бориславського міського суду в цивільній справі № 438/421/13-ц провадження № 2/438/267/2013р. від 23 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на її користь 52310,39 грн. заборгованості за договором позики. 04 червня 2013 року Бориславським міським судом Львівської області було видано виконавчий лист. Виконавче провадження ВП №44822403 було відкрито відділом Державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції 22 вересня 2014 року, про що винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, якою відповідачці-боржнику було надано термін для добровільного виконання рішення суду до 29 вересня 2014 року.

17 листопада 2014 року ВДВС Бориславського МУЮ винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 .

30 грудня 2014 року ВДВС Бориславського МУЮ винесено дві постанови: про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника ОСОБА_2 .

23 січня 2015 року ВДВС Бориславського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, яке належить відповідачці.

Однак, згідно відомостей, отриманих виконавчою службою на запити до відповідних установ, відповідачка ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не зареєстрована, на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області не перебуває, земельними ділянками на праві власності не володіє.

В Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчужень обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 відсутні.

Відповідачка ОСОБА_2 і після ухвалення від 23 квітня 2013 року Бориславським міським судом рішення в цивільній справі № 438/400/16-ц не вживала заходів для погашення існуючого боргу, позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення процентів за прострочене користування позикою, 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення повернення позики, а саме за період з 24.04.2013 року по 11.04.2016 року.

Рішенням Бориславського міського суду 05 грудня 2016 року в цивільній справі №438/400/16-ц від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено вирішено було стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою за період з 24 квітня 2013 року по 11 квітня 2016 року в сумі 13.683,16 грн, 3% річних втрат за цей же період в сумі 2,723,90 грн, інфляційних втрат за цей же період в сумі 19.456,47 грн, а всього 35.863,53 грн.

Як вбачається з інформаційного листа Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 06 жовтня 2022 року №15.08-ц/7273/є за виконавчим листом у цивільній справі №438/400/16-ц, виданим 09 червня 2017 року (стягнення штрафних санкцій), погашення заборгованості розпочалось більш як через три роки у березні 2020 року, наступний платіж ще через півтора року. Залишок боргу ОСОБА_2 за цим виконавчим листом становить 5.833,69 грн.

З інформаційного листа №15.08-ц/10014/є від 14 грудня 2022 року Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що за виконавчим листом № 2/438/267/2013 (цивільна справа № 438/421/13-ц), виданим 04 червня 2013 року, погашення заборгованості розпочалося більш як через чотири роки, так само носить нестабільний характер. Згідно наведеної у додатку до цієї позовної заяви Динаміки погашення боргу за договором позики, залишок боргу станом на день подання цього позову становить 3.110,79 грн., хоча постановою головного державного виконавця Бориславською ВДВС Добош Г.В. від 31 грудня 2021 року виконавче провадження за цим виконавчим листом закінчене.

Внаслідок тривалого часткового виконання судових рішень, погашення основного боргу відповідачкою розпочалося тільки в листопаді 2019 року (див.Динаміку погашення боргу за договором позики), вважає за необхідне і надалі застосувати визначені чинним законодавством санкції, які пов`язані з негативними наслідками для боржника, котрий несвоєчасно виконує грошові зобов`язання.

Ухвалою судді від 29 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04 травня 2023 року через канцелярію суду представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, просить стягнути за період 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року в сумі 2157,44 (дві тисячі сто п`ятдесят сім гривень 44 копійки); 3% річних втрат за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року в сумі 723,61 (сімсот двадцять три гривні 89 копійок); інфляційних втрат за період 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року 2901,84 (дві тисячі дев`ятсот одну гривню 84 копійки), а всього 5782,89 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 89 копійок) та судовий збір у визначеному законодавством розмірі.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви, уточнені позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 визнала позов частково, в межах трирічного строку позовної давності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримує та просить розглядати без її участі.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, рішенням Бориславського міського суду 05 грудня 2016 року в цивільній справі №438/400/16-ц від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою за період з 24 квітня 2013 року по 11 квітня 2016 року в сумі 13.683,16 грн, 3% річних втрат за цей же період в сумі 2,723,90 грн, інфляційних втрат за цей же період в сумі 19.456,47 грн, а всього 35.863,53 грн.

Як вбачається з інформаційного листа Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 06 жовтня 2022 року №15.08-ц/7273/є за виконавчим листом у цивільній справі №438/400/16-ц, виданим 09 червня 2017 року (стягнення штрафних санкцій), погашення заборгованості розпочалось більш як через три роки у березні 2020 року, наступний платіж ще через півтора року. Залишок боргу ОСОБА_2 за цим виконавчим листом становить 5.833,69 грн.

З інформаційного листа №15.08-ц/10014/є від 14 грудня 2022 року Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що за виконавчим листом № 2/438/267/2013 (цивільна справа № 438/421/13-ц), виданим 04 червня 2013 року, погашення заборгованості розпочалося більш як через чотири роки, так само носить нестабільний характер. Згідно наведеної у додатку до цієї позовної заяви Динаміки погашення боргу за договором позики, залишок боргу станом на день подання цього позову становить 3.110,79 грн., хоча постановою головного державного виконавця Бориславською ВДВС Добош Г.В. від 31 грудня 2021 року виконавче провадження за цим виконавчим листом закінчене.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто окрім суми боргу сплатити позичальнику також втрати від інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Оскільки сторонами, договором позики не встановлений розмір процентів, то позивач має право на проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги.

Згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.1 п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 1073 гривні 60 копійок судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 142, 247, 263 265, 280 289 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) проценти за прострочене користування позикою за період 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року в сумі 2157,44 (дві тисячі сто п`ятдесят сім гривень 44 копійки); 3% річних втрат за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року в сумі 723,61 (сімсот двадцять три гривні 89 копійок); інфляційних втрат за період 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року 2901,84 (дві тисячі дев`ятсот одну гривню 84 копійки), а всього 5782,89 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 89 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 травня 2023 року.

Головуючий суддя А.Т. Слиш