Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2023 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Грузман Т.В., за участі секретаря судового засідання Онищенко О.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Оржиця у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім`я» про визнання права на премію порушеним, про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім`я» про визнання права на премію порушеним, про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди,

Позов обґрунтований наступними обставинами.

Місяць тому (у листопаді) позивач дізнався про нараховану премію в сумі 6349,50 грн, яку СТОВ «Лукім`я» зобов`язане було розділити та сплатити протягом двох років (2018-2019 роки), але тривалий час свідомо приховувало важливу інформацію про нараховану премію. Таке скоєно відповідачем задля привласнення частини (1210,60 грн) належної суми. СТОВ не взяло до потрібної уваги матеріальне становище позивача, інвалідність другої групи, старість, пенсію. Таке кримінальне правопорушення є продовжуваним.

До 26.10.2022 позивач не знав про існування наказу СТОВ «Лукім`я» від 18.12.2017 №23 щодо нарахування премії, яким роз`яснино, що позивачеві нараховано премію.

За договором оренди землі від 08.05.2018 відповідач зобов`язаний був переказати на банківський рахунок у 2018-2019 роках грошову суму розміром 23001,12 грн, але реально переказано лише 21790,52 грн. Різниця 1210,60 грн. (23001,12 - 21790,52), але фактично на банківський картковий рахунок СТОВ «Лукім`я» переказало 10289 грн 20.11.2018 та плюс 11501.52 грн 28.10.2019р.

Відтак потрібно визнати порушеним затверджене СТОВ «Лукім`я» право на премію 6349,50 грн, тому що за 2018-19 рр. має місце недоплата 1260 грн преміальних грошових коштів.

Керуючись ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу 1210,6 грн за два роки. Крім цього, відповідач зобов`язаний сплатити три проценти річних сумою 108 грн за 1083 дні прострочення з дати виникнення заборгованості 01.01.2020 по день звернення з позовом до суду 19.12.2022 року. Відповідач також зобов`язаний сплатити 547,16 грн інфляційних втрат від прострочення платежу за період з 01.01.2020 по 01.12.2022

СТОВ «Лукім`я» унаслідок порушення права власності завдало позивачеві майнову та моральну шкоду, а такі шкоди потрібно компенсувати за судовим рішенням. Право на відшкодування шкоди передбачено положеннями, нормами та правилами актів законодавства.

Тож протиправні діяння відповідача призвели ще й до втрат немайнового характеру внаслідок негативних явищ, душевних страждань, моральних переживань, відволікають час і призвели до витрат на суди задля поновлення справедливості та цивільних прав, до відчуття душевного неспокою, пригнічення, напруження організму (стрес у перекладі з англійської мови на мову українську - напруга), що виникає як реагування на дію несприятливих факторів (стресорів).

Існує причинно-наслідковий зв`язок між порушенням актів законодавства та між моральною шкодою, завданою внаслідок таких порушень, тобто умисне заподіяних відповідачем.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральна шкода полягає також у порушенні права власності (пункт третій постанови). Наразі моральна шкода полягає у порушенні права власності відповідачем. Це порушення проявилось у недоплаті частини належних грошових коштів розміром 1210,60 грн та в таємному присвоєнні цієї суми коштів відповідачем.

Розмір моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права власності визначає розміром однієї мінімальної заробітної плати - 6700 грн. Визначаючи мінімальний розмір шкоди 6700 грн позивач виходив із розміру мінімальної заробітної плати, хоча логічніше було би виходити із стандартів ЄСПЛ, тобто в межах від 2000-3000 евро.

Визначаючи розмір моральної шкоди позивач врахував: характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача, інвалідність другої групи, старість, майже 80 річний вік, розмір пенсії, потребу в оплаті комунальних послуг, ліків, у зимовомі одязі та взутті, їх ціни, дієтичне харчування.

Розмір менше 6700 грн буде заниженим і не відтворить навіть мінімальний рівень стану, який був до душевних страждань, заподіяних у зв`язку з порушенням права власності. Факт заподіяння і моральних страждань і втрат немайнового характеру підтверджується тим, що позивач втрачає час і зусилля на участь у відновленні справедливості через судові інстанції.

Просить суд: визначити у судовому рішенні передбачені законодавством ефективні способи захисту моїх прав, які не суперечать закону; визнати право власності стосовно премії, яку за наказом директора СТОВ «Лукім`я» №23 від 18.12.2017 року затверджено нарахувати в сумі 6349,50 грн та розділити виплатою на два роки; визнати порушеним право власності, тому що має місце факт недоплати 1210,60 грн із нарахованої мені грошової суми 23001,12 грн за 2018-2019 роки; стягнути недоплату 1210,6 грн. - із нарахованих мені 23001,12 грн за 2018-2019 роки; стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України у порядку відповідальності за порушення грошового зобов`язання 108 грн. - це три проценти річних за 1083 дні прострочення з дати виникнення заборгованості 01.01.2020 по день звернення з позовом до суду 19.12.2022 року; стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України у порядку відповідальності за порушення грошового зобов`язання 547,16 грн.- інфляційні втрати від прострочення платежу за період з 01.01.2020 по 01.12.2022 року; стягнути з відповідача 6700 грн у порядку відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з відповідача судовий збір у державний бюджет.

Відповідно до ухвали Оржицького районного суду Полтавської області від 03.01.2023 року відкрито провадження по справі та прийнято рішення слухати справу у порядку спрощеного провадження.

25.04.2023 року ухвалою суду розглянуто заперечення позивача на дії головуючої.

У судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що неправомірні дії відповідача змусили його поневірятись по судовим інстанціям, тому вважає, що крім премії, йому необхідно компенсувати також моральну шкоду, яка була завдана. На його думку, відповідач, користується своїми процесуальними правами недобросовісно, тому подав докази за межами визначеними ЦПК України, які судом не мають братись до уваги. Вказав, що матеріали справи містять достатньо доказів для задоволення його позовних вимог у повному об`ємі.

Відповідач до суду не направив свого представника, заперечень на позов не подавав. У клопотанні, яке було направлено до суду 04.04.2023 року повідомив суд, що недоплата коштів у розмірі 1210,60 грн. відбулась по причині того, що відповідач утримав вказані кошти з орендної плати позивача у 2018 році у зв`язку з оплатою реєстраційних дій та витягів у розмірі 830,60 грн. та 380 грн. Також вказує, що позивач з жодними претензіями до господарства з приводу виплати вказаних коштів не звертався. Прохають відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухавши позивача, розглянувши матеріали цивільної справи , прийшов до наступного висновку.

Згідно листа № 43 від 26.10.2022 року на адресу позивача було направлено наступну інформацію, що 08.05.2018 року між сторонами укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :00:010:0085 площею 3.4 га. Сторони погодили розмір орендної плати 11111,66 грн. у рік. Згідно наказу директора СТОВ «Лукім`я» № 23 від 18.12.2017 року було прийнято рішення нараховувати премію у розмірі 6349,5 грн. кожному орендодавцю у випадку, коли останній укладе чи поновить вже існуючий договір оренди. Вказану премію вирішено розподілити на 2 роки. З урахуванням змісту вказаного наказу у 2018-2021 році позивачеві було нараховано та виплачено орендну плату та вказану премію.

Також у вказаному листі наведено дані про виплачені позивачеві орендну плату за 2018 рік та 2019 у розмірі по 11500,56 грн.; за 2020 та 2021 роки по 8944,89 грн. щорічно. Наведені суми утриманого податку та військового збору.

Згідно платіжної інструкції № 887 від 20.11.2018 року СТОВ «Лукім`я» виплатило ОСОБА_1 орендну плату у розмірі 10289 грн, платіжна інструкція № 867 від 28.10.2019 року свідчить про виплату позивачеві 11501,52 грн. Виписка по рахунку приватного клієнта також підтверджує зарахування вказаних коштів на рахунок ОСОБА_1 .

У липні 2018 року ОСОБА_1 відповідно до видаткового касового ордеру від 24.07.2018 року отримав в рахунок земельного паю 830,60 грн., про що поставив власноручний підпис. Вказану обставину у судовому засіданні позивач не визнав та зазначив, що вказана сума ним не була отримана з каси підприємства.

Відповідно до наданих відповідачем квитанцій від 07.06.2018 року на сум 200 грн., на суму 54 грн., 42 грн. , 30 грн.; 28 грн. та 36 грн. проведено оплату адміністративного збору, комісії за переказ готівки та інформаційно-консультаційні послуги. Платником є СТОВ «Лукім`я» через уповноважену особу ОСОБА_2 . Виходячи зі змісту документів не встановлено, чи мають вказані квитанції відношення до ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивача ОСОБА_1 було допитано за правилами допиту свідка, який суду повідомив, що має договірні стосунки з СТОВ «Лукім`я», яке нарахувало йому премію, але не виплатило у повному об`ємі, існує недоплата коштів у розмірі 1210, 60 грн., що є неприпустимим. Окрім того, йому було завдано моральну шкоду,Ю яку слід відшкодувати, так як він зазнав сильних душевних хвилювань у зв`чзку з недоплатою. Він являється пенсіонером і вказана сума є значною.

Статтями 12, 77, 78, 81 ЦПК України на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

З урахунням обсягу отриманих доказів, суд вважає, що шляхом врахування сум, які необхідно відповідачеві було сплатити на адресу ОСОБА_3 згідно наказу про нарахування премії № 23 від 18.12.2017 року у сумі 6349,5 грн. з розподілом даного платежу на 2 місяців, позивачем доведено, що через відділення банку у 2018 році та 2019 році ним було отримано на картковий рахунок 10289 грн. та 11501.52, що у сумі становить 21790,52 грн. разом з цим сума, яку мав отримати ОСОБА_1 у 2018 році мала становити 11500,56 та у 2019 році -11500,56 грн. таким чином, судом встановлено недоплату у 2018 році у розмірі (11500,56-10289) 1211,56 грн. Також суд приймає до уваги, що 24.07.2018 року позивач через касу підприємства отримав 830,60 грн., що має враховуватись при розгляді даного позову. Остаточна сума боргу СТОВ «Лукім`я» перед позивачем становить 1211,56 -830 грн.=381,56 грн. Саме у такому розмірі слід задоволити позовні вимоги позивача, оскільки вони є доведеними матеріалами справи. Інші платіжні документи, які подано відповідачем на сплату адміністративних послуг у червні 2018 року не свідчать про те, що вони стосуються реєстрації договору між СТОВ «Лукім`я та ОСОБА_1 , як такі на підставі, яких утримано з останнього відповідні грошові кошти. Суду не надано письмових домовленостей між сторонами із вказаного приводу.

Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 6700 грн., суд вважає, що згідно обсягу наданих сторонами доказів не можливо встановити чи може сторона у договірних стосунках заявляти таку позовну вимогу без оцінки змісту договірних відносин контрагентів. Іншими словами без оцінки змісту договору, який укладено між сторонами, суд позбавлений можливості прийняти рішення про обґрунтованість позову в частині стягнення саме моральної шкоди.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача за невиконання грошового зобов`язання керуючись ст. 625 ЦК 3% річних та інфляційних витрат до задоволення не підлягають по причині на надання суду договору про оренду землі укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Лукім`я», оскільки його зміст міг би бути врахований судом при з`ясуванні питання передбаченої даною статтею відповідальності, або інших доказів, якими урегульовано питання виплати чи не виплати премії відповідним орендодавцям.

Таким чином, відсутність, як договору оренди землі, який було укладено між сторонами, так і звернення позивача до відповідача, наслідком якого є направлення на адресу ОСОБА_1 листа № 43 від 26.10.2022 року з яких можливо оцінити зміст договірних та позадоговірних стосунків між сторонами, питання виплати орендної плати, премії, строки та інше, істотно впливають на результат розгляду справи. Без оцінки змісту вказаних доказів, суд позбавлений можливості оцінити обґрунтованість позову в частині стягнення, як моральної шкоди, так і оцінити розмір відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми недоплаченої премії у розмірі 381,56 грн. мають бути задоволені. У решті позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 381,56 грн. х 100%) : 1210,60 грн. Вказана позовна вимога має бути задоволена у розмірі 31,52%, тому судовий збір який має стягуватись з відповідача становить 2481 х 31,52% : 100% = 782,01 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути 782,01 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім`я» про визнання права на премію порушеним, про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я» кошти у розмірі 381,56 грн., у вигляді недоплаченої премії згідно листа від 26.10.2022 року № 43, яким підтверджено необхідність виплати премії відповідно до наказу № 23 від 18.12.2017 року.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я» 782,01 грн. судового збору на користь держави.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім`я» - відмовити.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

- відповідач сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Лукім`я» , 37751 с.Лукім`я Лубенський район Полтавська область,

Повний текст рішення виготовлено 08.05.2023 року.

Суддя Грузман Т.В.