Справа № 738/404/23
№ провадження 2/738/114/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 травня 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лях Н.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, -

ВСТАHОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Позовні вимоги мотивує наступним. Позивачка являється рідною тіткою неповнолітньої ОСОБА_5 , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідачі, батьки дитини, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, проживаючи разом з дитиною, зловживали спиртними напоями, не займались виховання і навчанням дитини. На даний час з дитиною не проживають, її життям, навчанням та станом здоров`я не цікавляться, матеріально не допомагають. Позивачка, разом зі своєю матір`ю, бабусею неповнолітньої ОСОБА_6 , виховують останню, забезпечують її матеріально, піклуються про неї, тобто виконують батьківські обов`язки. В зв`язку з цим, позивачка, в інтересах дитини, просить позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , встановити над нею опіку та призначати позивачку опікуном.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник, адвокат Корнієнко Т.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, наполягали на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечували.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник третьої особи, Менської міської ради Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі відповідачів та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області 21 серпня 2009 року вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , являючись батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу не спілкуються з своєю дитиною, не приймають участь у її вихованні, не цікавляться її життям та здоров`ям, потребами доньки. Все це, на думку суду, свідчить про свідоме ухилення відповідачів від виконання покладених на них законом, батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно позиції органу опіки та піклування Менської міської ради Корюківського району Чернігівської області, останній вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_6 , про що свідчить висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав від 27.02.2023, затверджений рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 53 від 27 лютого 2023 року (а.с.8-9).

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів малолітньої ОСОБА_5 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації що розглядається, відповідачі протягом тривало часу не спілкуються з своєю дитиною, не виявляють бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновлення батьківського зв`язку із дитиною. В такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідачів держава позбавлена можливості посприяти їм у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.

Відповідно до положень частини першої статті 3 Конвенції «Про права дитини», частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззаперечно мають бути позбавлені батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_5 , від виховання якої вони свідомо ухиляються, не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не утримують її матеріально, не спілкуються з нею, не цікавлять її життям та здоров`ям, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 батьківських прав.

Згідно частин третьої та четвертої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно Висновку затвердженого рішенням Виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області № 91 від 04 квітня 2023 року виконавчий комітет вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над малолітньою дитиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, з огляду на зазначене, суд вважає що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 164 - 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над малолітньою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко