Номер провадження: 22-ц/813/5503/23 Головуючий у 1-й інстанції: Маломуж А.І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Приходько Л.А.,

секретар Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Цвігун Андрій Вікторович на ухвалу Київського районного суду

м. Одеси від 05 жовтня 2021 року, постановлену у складі судді Маломуж А.І. у справі №947/25984/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, у якій просила видати дублікат виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що рішенням Київського районного суду

м. Одеси від 23 травня 2005 року по цивільній справі №2/3265/2005 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 11.04.2005 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі вказаного рішення суду вона отримала виконавчий лист, який нею був надісланий для виконання до ВДВС Малиновського районного управління юстиції в Одеській області.

У 2011 році у зв`язку з переїздом боржника до Автономної республіки Крим, виконавче провадження №38575413 було направлено за місцем роботи та постійного проживання боржника.

Зазначала, що після початку окупації території АРК у 2014 році, стягнення аліментів припинилося. Боржник переїхав на підконтрольну українській владі територію України та постійно проживає в місті Одесі, однак аліменти не сплачує, від будь-яких зустрічей ухиляється.

Виконавчий лист стягувачці повернуто не було, у зв`язку з чим, вважала, що його втрачено з поважних причин (окупація території АРК), та просила суд видати дублікат виконавчого листа для стягнення аліментів на утримання дитини.

Також зазначала, що з огляду на положення п.3 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у справі №2-3265/05 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Цвігун А.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що заявницею не надано належного доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 22 жовтня 2018 року у справі №2-824/2009, від 14.02.2018 року у справі №2515/739/2012, від 12.03.2018 року у справі №583/1228/17-ц, від 24.10.2018 року у справі №201/15305/14-ц, від 22.01.2020 року у справі №2-1693/10, від 28.05.2020 року у справі №1003/6035/12, від 19.05.2021 року у справі №2-1316/285/11, від 09.10.2019 року у справі №2-6471/06, від 03.02.2021 року у справі №643/20898/13-ц.

Позиція стягувача на стадії апеляційного перегляду справи.

До Одеського апеляційного суду від ОСОБА_5 надійшла заява, у якій боржниця заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зазначає, що аргументи, якими обґрунтовує власні доводи боржник є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що необхідність видачі дублікату виконавчого листа, обумовлювалася втратою самого виконавчого листа після збройної агресії російської федерації та окупації Автономної республіки Крим, оскільки виконавчі провадження, які знаходилися на території півостору не були вивезені на материкову частину території України. Наголошує, що факт військової агресії російської федерації не потребує доведення, оскільки це є загальновідомим фактом. На даний час дитина досягла повноліття, стягнення по аліментам завершено, проте боржник має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини та не бажає її сплачувати, оскаржуючи в суді першої інстанції дії державного виконавця №947/9518/23, заперечуючи щодо виплати пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти (№947/3325/23), заперечуючи проти виплати аліментів на час навчання повнолітньої дитини (справа №947/27844/22). Просила розглядати справу у її відсутність.

Апеляційний розгляд.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Від ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , його представника, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

З матеріалів справи убачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.04.2005 року і до досягнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Виконавчий лист ОСОБА_3 отримала особисто 07.07.2011 року (а.с. 14).

У зв`язку зі зміною цивільного стану ОСОБА_3 та укладенням між нею та ОСОБА_6 шлюбу, наразі остання має прізвище ОСОБА_7 (а.с. 9).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 05.10.2021 року у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист було втрачено.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), що, на думку суду, є неприпустимим в умовах розвитку демократичного суспільства. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення, що є недопустимим в умовах демократичного суспільства.

Європейський суд з прав людини наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції. Вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У відповідності до ч.3 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до підпункту 17.1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п.п.17.4 підпункту 17 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є: по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами; по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

В апеляційній скарзі боржник не заперечує ту обставину, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року, на підставі якого було видано виконавчий лист, не втратило законної сили.

Правова позиція боржника мотивована недоведеністю факту втрати виконавчого листа та пред`явлення його до виконання, при цьому апелянтом не спростована та обставина, що рішення суду на підставі якого було видано виконавчий документ ним було виконане у добровільному чи б то примусовому порядку (у межах виконавчого провадження).

За викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність видачі у справі №947/25984/21 дубліката виконавчого листа, оскільки рішення суду про стягнення аліментів на час звернення заявниці до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа є чинним, строк його виконання не сплив, а факт відсутності виконавчого документа у стягувачки та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09 жовтня 2019 року при розгляді справи №2-6417/06.

Апеляційний суд зважає на необхідність дотримання засади обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Висновки районного суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеними у постановах, що зазначені скаржником в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року без змін.

Керуючись ст.374,375,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Цвігун Андрій Вікторович залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

Л.А. Приходько