ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/525/21
провадження № 2/691/40/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., при секретарі Ковалі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини,

встановив:

Корост Петер В звернувся до суду з позовом, у якому просить зобов`язати Городищенський відділ ДРАЦС виключити відомості про померлого ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису про його народження від 01.09.1983 № 45 та зобов`язати Городищенський відділ ДРАЦС внести зміни в актовий запис у відомості про батька до актового запису про народження ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши по батькові дитини за іменем батька ОСОБА_5 , присвоївши йому прізвище батька ОСОБА_6 і повторно видати нове свідоцтво про народження дитини.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що після короткотривалих, позашлюбних стосунків у 1982 році між ним (станом на 1982 рік ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 народив син ОСОБА_7 . Даний факт нею був прихований від позивача, оскільки ОСОБА_2 до 1985 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , якого у книзі реєстрації актів цивільного стану про народження дитини від 01.09.1983 було записано батьком новонародженого ОСОБА_7 . Позивач не володів інформацією, що у нього у 1983 році народився син.

22.02.1989 ОСОБА_1 , підставі візи М1-349964 іммігрував до США, де в подальшому змінив прізвище ім`я і по батькові на ОСОБА_8 .

У 2018 році ОСОБА_4 помер.

У серпні 2020 року, через електронні засоби зв`язку, позивача знайшов син ОСОБА_3 , який і розповів про приховані ОСОБА_2 у 1982-1983 роках обставини, щодо її вагітності та народження дитини.

13.10.2020 позивач приїхав на територію України з метою побачити свого сина та налагодити тісні батьківські стосунки, які були відсутні багато років.

11.11.2020 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М., у присутності сина ОСОБА_3 , позивачем разом із ОСОБА_2 було складено та підписано нотаріальну заяву про визнання ОСОБА_1 батьківства відносно ОСОБА_3 . Даною заявою ОСОБА_2 підтвердила факт батьківства спільного сина ОСОБА_3 та вони разом виявили бажання внести відомості про батька до актового запису про народження ОСОБА_3 та вказати його по батькові за іменем ОСОБА_5 , а також присвоїти йому прізвище ОСОБА_6 .

Однак внесення даних змін можливе тільки після виключення відомостей про померлого ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_3 з актового запису про його народження, яке в свою чергу можливе лише в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, попередньо подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача Городищенського відділу ДРАЦС Орел С.П. у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо розгляду справи не має. Однак щодо визнання чи невизнання позову відповідач свою думку не висловила.

Треті особи: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

На підтвердження своєї особи, позивач надав суду свідоцтво про народження серії ДИЗ НОМЕР_1 від 31.03.1989, ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві; виїзну візу НОМЕР_2 від 03.02.1989; паспорт громадянина США № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 01.09.1983, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_9 .

11.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. посвідчено заяву Корост Петер В про визнання його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій також мається підтвердження ОСОБА_2 (прізвище під час державної реєстрації дитини ОСОБА_10 ), що ОСОБА_1 є його батьком.

Разом із тим, суду не надано належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , є однією й тією ж особою.

Частинами 3 та 4 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 137 СК України передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 9 вище вказаної Постанови № 3 визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У п. 12 своєї Постанови № 3 Верховний Суд України наголосив, що ст. 137 СК України передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що днк-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Висновок судово-генетичної експертизи позивач до суду не подав, із клопотанням про проведення такої експертизи до суду не звертався.

Разом із тим, у підготовчому судовому засіданні, в якому був присутнім представник позивача, суд підняв питання щодо можливості призначення судово-генетичної експертизи. На що представник позивача повідомив, що це питання потребує узгодження з його довірителем.

Після цього, ні позивач, ні його представник, ні треті особи, які є зацікавленими в розгляді справи, незважаючи на неодноразові виклики, до суду не з`явилися.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач та треті особи явно ухиляються від проведення судово-генетичної експертизи, а тому викладені в позовній заяві обставини викликають у суду обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності.

Суд також звертає увагу і на те, що за заявленою позивачем вимогою, доведенню підлягає саме та обставина, що померлий ОСОБА_4 не є батьком ОСОБА_3 . При цьому наявність лише самого факту визнання батьківства іншою особою, в тому числі і позивачем, не спростовує факту батьківства ОСОБА_4 .

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Подорога