Справа № 759/1587/21 Головуючий І інстанція- Журибеда О.М.
Провадження № 22-ц/824/3730/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Київпастранс» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року у справі:

- за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Київпастранс», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Київпастранс», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Санченка Р.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , КП «Київпастранс», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивував тим, що 02 березня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та пасажирського автобуса «МАЗ-107467», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» згідно наказу № 94-к від 01 червня 2013 року. Вказував, що внаслідок ДТП водій автомобіля «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та пасажири ОСОБА_1 і ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження. Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 26 грудня 2019 року було встановлено вину у даному ДТП водія пасажирського автобуса «МАЗ-107467» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , даний вирок набрав законної сили. Внаслідок цього злочину позивачу ОСОБА_1 було завдано майнову та моральну шкоду, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з даним ДТП. Зазначав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія пасажирського автобуса «МАЗ-107467», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» відповідно до полісу серії АК №7554987 від

- 2 -

14 жовтня 2015 року. У період перебування на лікуванні ОСОБА_1 поніс витрати на придбання ліків та витрати на реабілітацію у загальному розмірі 45294,72 грн, що є майновою шкодою, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того ОСОБА_1 вказував, що внаслідок ДТП йому було завдано також моральної шкоди, яка виразилася у відчутті сильного фізичного болю та страждань, спричинених неочікуваним завданням травми. У зв`язку з наведеним після уточнення позовних вимог просив суд стягнути на його користь із КП «Київпастранс» моральну шкоду у розмірі 200000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» майнову шкоду у розмірі 45294,72 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У січні 2021 року ОСОБА_3 в особі свого представника - адвоката Санченка Р.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , КП «Київпастранс», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивував тим, що 02 березня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та пасажирського автобуса «МАЗ-107467», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» згідно наказу № 94-к від 01 червня 2013 року. Вказував, що внаслідок ДТП водій автомобіля «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та пасажири ОСОБА_1 і ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження. Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 26 грудня 2019 року було встановлено вину у даному ДТП водія пасажирського автобуса «МАЗ-107467», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , даний вирок набрав законної сили. Внаслідок даного злочину йому було завдано майнову та моральну шкоду, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з даним ДТП. Зазначав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія пасажирського автобуса «МАЗ-107467», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» відповідно до полісу серії АК №7554987 від 14 жовтня 2015 року. У період перебування на лікуванні ОСОБА_3 поніс витрати на придбання ліків, у розмірі 35732,71 грн, що є майновою шкодою, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того позивач вказував, що внаслідок ДТП йому було завдано також моральної шкоди, яка виразилася у відчутті сильного фізичного болю та страждань, спричинених неочікуваним завданням травми. У зв`язку з наведеним після утоснення позовних вимог просив суд стягнути на його користь із КП «Київпастранс» моральну шкоду у розмірі 500000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., стягнути ізПАТ «Страхова компанія «Універсальна» майнову шкоду у розмірі 80408,71 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07 червня 2021 року справи вказані позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року обидва позови задоволено частково.

Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 44936,75 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 35732,71 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням в частині вирішення вимог щодо моральної

- 3 -

шкоди, ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» в особі представника - адвоката Корнілова Л.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову частково, відповідно до якого стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2246,84 грн. та на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1786,63 грн., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що визначаючи та стягуючи моральну шкоду у розмірі 10000 грн. на кожного позивача суд не врахував вимоги ст.261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Правові висновки Верховного Суду щодо застосування ст.261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сформовані у постановах №553/3281/14 від 03 квітня 2019 року, №212/840/16 від 12 серпня 2019 року, №233/4711/16 від 13 листопада 2019 року, №344/16830/17 від 18 лютого 2020 року. Оскільки суд визначив, що розмір шкоди, заподіяної здоров`ю ОСОБА_1 становить 44936,75 грн., а ОСОБА_3 - 35375,71 грн., то розмір відшкодування моральної шкоди, який може бути стягнутий з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 становить 2246,84 грн., а на користь ОСОБА_3 - 1786,63 грн. Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та дійшов помилкового та передчасного висновку про повне задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди у повному обсязі.

Не погодившись із судовим рішенням в частині визначення моральної шкоди, відповідач КП «Київпастранс» в особі представника - адвокатки Тараско Т.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення моральної шкоди, яка підлягає стягненню з КП «Київпастранс», встановивши її на користь ОСОБА_1 у розмірі 50000 грн. і на користь ОСОБА_3 у розмірі 100000 грн. Скарга КП «Київпастранс» мотивована тим, що суд ухвалюючи оскаржуване рішення не керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц. В результаті отриманих тілесних ушкоджень за наслідками ДТП, безперечно, позивачі зазнали фізичних страждань, однак вони не були тривалими. Так, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні 19 днів, будь-яка група інвалідності в результаті отриманих травм позивачу не встановлювалася, за результатами лікування організм потерпілого відновив працездатність у повному обсязі, а вимушені зміни були тимчасовими та не призвели до тяжких наслідків. За наслідками ДТП ОСОБА_3 було встановлено строкову 3 групу інвалідності з 09 жовтня 2018 року по 01 листопада 2019 року, за висновками МСЕК останній може працювати за фахом з обмеженням обсягу праці, питання про продовження інвалідності позивачу чи встановлення групи безстроково в суді першої інстанції піднімалося, проте доказів на підтвердження даного факту позивачем не надано, з чого можна зробити висновок, що організм потерпілого відновив працездатність у повному обсязі, а вимушені зміни були тимчасовими та не призвели до тяжких наслідків. Окрім того, представник КП «Київпастранс» звертає увагу суду на те, що жодних належних та допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України, таких, як наприклад, висновок психологічної експертизи щодо розміру завданої моральної шкоди, позивачами не надано.

В іншій частині рішення не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

- 4 -

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалися. Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційних скарг з додатками 09 грудня 2022 року та 13 грудня 2022 року направлені судом на вказані учасниками їх електронні адреси, що стверджується повідомленнями про їх доставлення.

Скаржники - відповідачі КП «Київпастранс», ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується направленими згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на їх офіційні електронні адреси, а також на електронні адреси їх представників адваката Корнілова Л.О. та адвокатки Тараско Т.Є., судовими повістками і повідомленнями про їх доставлення.

Відповідач КП «Київпастранс» подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується направленою згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на електронну адресу їх представника адвоката Санченка Р.Г., вказаною у процесуальних документах, судовою повісткою і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Герус Ю.М. проти задоволення апеляційнийх скарг не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги КП «Київпастранс» і ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 березня 2018 року на Брест-Литовському шосе, 18 км. (автодорога М-06 Київ-Чоп» сталася ДТП за участю автомобіля «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 іпасажирського автобуса «МАЗ-107467», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ,який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс».

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія пасажирського автобуса «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна».

Внаслідок ДТП водій автомобіля «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та пасажири ОСОБА_1 і ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження.

Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 26 грудня 2019 року у справі №759/18378/18 встановлено вину у даному ДТП водія пасажирського автобуса

- 5 -

«МАЗ-107467», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Отже, судом незаперечно встановлено, що 02 березня 2018 року з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої завдано шкоди здоров`ю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02 березня 2018 року по 20 березня 2018 року, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого № 281. Матеріалами справи підтверджено понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на придбання медичних препаратів, які були йому призначені на суму 37391,75 грн. та витрати на реабілітацію на суму 7545 грн.

Позивач ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02 березня 2018 року по 12 березня 2018 року, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого № 279 та довідкою МСЕК. Матеріалами справи підтверджено понесені позивачем ОСОБА_3 витрати на придбання медичних препаратів, які були йому призначені на суму 35732,71 грн.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд прийшов до висновків, що 02 березня 2018 року з вини відповідача ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої завдано шкоди здоров`ю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , між діями ОСОБА_2 та настанням шкоди є причинний зв`язок, а тому ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» як страховик винуватця ДТП має відшкодувати у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку шкоду, а тому несе відповідальність за шкоду, завдану здоров`ю позивачів, та завдану їм моральну шкоду.

Також суд керувався тим, що шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, а тому відповідач КП «Київпастранс», з яким водій тролейбуса перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за моральну шкоду, заподіяну здоров`ю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед

- 6 -

іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (преамбула Закону).

Згідно ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.22.1. ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Проте, колегія суддів не може погодитися із визначеним судом розміром моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів, і вважає доводи апеляційних скарг в цій частині обгрунтованими з таких міркувань.

Стягуючи із відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь кожного з позивачів по 10000 грн. моральної шкоди, суд не врахував положення ст.261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка обмежує розмір виплати моральної шкоди 5 відсотками від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Такі правові висновки Верховного Суду щодо застосування ст.261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сформовані у цілому ряді постанов та є усталеними, зокрема у постановах: від 03 квітня 2019 року у справі № 553/3281/14, від 12 серпня 2019 року у справі № 212/840/16, від 13 листопада 2019 року у справі № 233/4711/16, від 18 лютого 2020 року у справі № 344/16830/17.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наданих доказів розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 становить 44936,75 грн., а ОСОБА_3 - 35375,71 грн., а відтак розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню із страховика ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 становить 2246,84 грн., а на користь ОСОБА_3 - 1786,63 грн.

Окрім того, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги КП «Київпастранс» про невідповідність визначеного судом за рахунок підприємства відшкодування моральної шкоди, розмір якого не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини

- 7 -

фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до п.6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав і інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов?язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також публічного інтересу.

Заподіяння шкоди особі (потерпілому) у деліктному (позадоговірному) зобовязанні іншою особою має своїм наслідком передбачену законом відповідальність порушника, в тому числі у вигляді відшкодування моральної шкоди. Однак, така відповідальність повинна ґрунтуватися на вищезгаданих засадах цивільного права і бути адекватною як тяжкості порушення, так і розумним межам захисту прав потерпілої сторони.

Наявність у потерпілого можливості стягувати із винуватця надмірні грошові суми у якостікомпенсації моральної шкоди змінює її дійсне правове призначення та не може лягати непомірним тягарем для винуватця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для потерпілого. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (правова позиція Верховного Суду у постанові від від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц п.90).

Отже, з огляду на правову природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02 березня 2018 року по 20 березня 2018 року з приводу забоїв м`яких тканин та перелому ноги.

Також, встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02 березня 2018 року по 12 березня 2018 року з приводу забоїв м`яких тканин і переломами обох ніг. За наслідками ДТП ОСОБА_3 було встановлено

- 8 -

строкову 3 групу інвалідності з 09 жовтня 2018 року по 01 листопада 2019 року, за висновками МСЕК останній може працювати за фахом з обмеженням обсягу праці, питання про продовження інвалідності позивачу чи встановлення групи безстроково в суді першої інстанції піднімалося, проте доказів на підтвердження даного факту позивачем не надано, з чого можна зробити висновок, що організм потерпілого відновив працездатність у повному обсязі, а вимушені зміни були тимчасовими та не призвели до тяжких наслідків.

Відомості про продовження ОСОБА_3 3 групи інвалідності після 01 листопада 2019 року суду першої інстанції не надавалися і у матеріалах спарви відсутні.

За таких обставин з урахуванням наданих позивачами доказів апеляційний суд прийшов до висноку про наявність передбаних завконом підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди за рахунок КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 до розміру 50000 грн. і на користь ОСОБА_3 до розміру 100000 грн.

Дана сума на думку колегії суддів відповідає обставинам справи та вимогам закону і є справедливою та розумною.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п.113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в оскаржуваній частині щодо розміру відшкодування моральної шкоди за рахунок КП «Київпастранс» та ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь позивачів.

В іншій частині рішення не переглядається і апеляційний суд залишає рішення без змін.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційних скаргах, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

- 9 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Київпастранс» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»задоволити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року в частині відшкодування моральної шкоди за рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» змінити, стягнувши із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2246 гривень 84 коп. та стягнувши із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1786 гривень 63 коп.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року в частині відшкодування моральної шкоди за рахунок Комунального підприємства «Київпастранс» змінити, стягнувши із Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень та стягнувши із Комунального підприємства «Київпастранс», на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: