Справа № 944/1606/23
Провадження №2/944/777/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.,

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши їх для подальшого виховання та утримання батьком.

Позов мотивовано тим, що 04.11.2006 між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку спільного проживання у подружжя складалися гарні відносини, які базувались на взаєморозумінні та взаємоповазі один до одного. Однак з часом, особливо після народження сина, у сторін почали виникати непорозуміння. В результаті цього, щоб не ускладнювати життя один одному, з 06.04.2016 позивач вирішив разом із сином проживати окремо за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки сторони проживають окремо понад 6 років та відносин не підтримують, шлюб набув ознак обтяжливої формальності. Примирення між ними не можливе. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Також позивач вважає за необхідне визначити місце проживання сина ОСОБА_3 із ним, оскільки коли він повідомив дружину, що має намір розлучитися, вона зажадала щоб син, який фактично із позивачем проживає понад 6 років, проживав разом із нею, з чим ОСОБА_1 категорично не погоджується та хоче даний спір остаточно вирішити у судовому порядку. Переконаний, що син повинен надалі проживати разом із ним. Зазначає, що не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні її прав та обов`язків щодо сина. З огляду на вищезазначене вважає, що в інтересах сина залишитись проживати разом із батьком.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.03.2023 у справі було відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак 20.04.2023 подав заяву про розгляд справи за у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, однак 26.04.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, якою підтвердила факт виховання та утримання спільного сина ОСОБА_3 з його батьком. Не заперечує проти задоволення позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановлено судом, сторони у справі зареєстрували шлюб 04.11.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 04.11.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №61, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.05.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №108, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20.07.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області.

Відповідно до копії акту встановлення місця проживання від 09.03.2023, затвердженого головою ОСББ «Івана Хрестителя,82» Г.В.Ваньо, підписаного особисто сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії довідки №11 від 09.03.2023, складеної головою ОСББ «Івана Хрестителя, 82» Г.В.Ваньо, позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , також за зазначеною адресою зареєстрований його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відомостей з реєстру Яворівської територіальної громади №2023/002073608 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (витяг з реєстру Яворівської територіальної громади №2023/002078726)

Також з відомостей з реєстру Яворівської територіальної громади №2023/002074101 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що між сторонами шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, вони проживають окремо, спільне господарство та спір про майно відсутні.

Згідно із статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Згідно із статтею 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із позивачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною 3 статті 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

Відносно зазначення у резолютивній частині рішення суду місця проживання дитини, то Верховний суд висловив правову позицію у своїй постанові від 15 січня 2020 року у справі за №200/952/18, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20, де зазначено, що між сторонами на момент розгляду справи був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов не пред`явлено ні позивачем, ні відповідачем, суд його не вирішував. Зазначення у резолютивній частині рішення щодо залишення дитини на проживання з кимось з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з кимось з батьків, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Такий ж висновок Верховного суду міститься у постанові від 17 липня 2022 року у справі №405/4659/21.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що позивач бажає визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом із ним. Таке ж бажання виявила і відповідачка, яка у заяві вказала, що не заперечує проти задоволення позовної заяви.

З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком для подальшого виховання та утримання також підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 104, 105, 110, 112, 114,160, 161 СК України, статтями 4,5,12,76-81,141,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 04.11.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №88.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 залишивши його для подальшого виховання та утримання батьком.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлене і підписане 1 травня 2023 року.

Суддя Ю.М. Колтун