ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14741/21

Провадження № 22-ц/4820/32/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю прокурора Скрипнюк А.В., представника апелянта адвоката Савченко О.В.,

представника Хмельницької міської ради Сторчай Н.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2022 року, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,

встановив:

У червні 2021 року керівник Окружної прокуратури міста Хмельницького, (далі прокурор), в інтересах держави, в особі Хмельницької міської ради, звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, (далі ГУ Держгеокадастру), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.

Прокурор зазначив, що відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №31 від 18.12.1995 року, Колективному сільськогосподарському підприємству «Відродження», с. Колибань, (далі - КСП «Відродження»), передано у колективну власність 962,3 га земель на території Копистинської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області. За наслідками розпаювання цієї землі земельні ділянки №№ 253-263, 271-277, 530-540, 548-554 віднесені до невитребуваних паїв і повинні перейти у комунальну власність.

Наказом Держгеокадастру від 20.06.2019 року, №22-4512-СГ, затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :09:008:1599), розташовану за межами населених пунктів Копистинської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області та призначену для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу 26.06.2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За договором купівлі-продажу від 16.08.2019 року ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку ОСОБА_1 .

Оспорюваний наказ ГУ Держгеокадастру є незаконним, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :09:008:1599 накладається на земельні ділянки невитребуваних паїв колишнього КСП «Відродження» №№ 273-276 та не була вільною, а тому ОСОБА_2 набув право власності на неї незаконно. ОСОБА_1 придбала спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, внаслідок чого ця ділянка вибула з власності територіальної громади поза її волею та може бути витребувана у добросовісного набувача.

За таких обставин прокурор просив суд визнати наказ ГУ Держгеокадастру від 20.06.2019 року №22-4512-СГ про надання земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер :09:008:1599) у власність ОСОБА_2 недійсним і витребувати у ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради вищезазначену земельну ділянку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.05.2022 року позов задоволено. Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру від 26.06.2019 року №22-4512-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий №:09:008:1591, що знаходиться за межами населених пунктів Копистинської сільської ради (Хмельницька міська територіальна громада). Витребувано у ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий №:09:008:1591, яка знаходиться за межами населених пунктів Копистинської сільської ради (Хмельницька міська територіальна громада). Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 2,0 га (кадастровий номер :09:008:1599) відноситься до земель колективної форми власності колишнього КСП «Відродження», внаслідок чого ОСОБА_2 незаконно набув право власності на цю ділянку та відчужив її ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що позивачем не доведено факту порушення відповідачами прав держави в особі Хмельницької міської ради, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивачем не доведено належності КСП «Відродження» на праві колективної власності спірної земельної ділянки, а також накладення земельної ділянки КСП «Відродження» на земельну ділянку, яка належать на праві власності ОСОБА_1 .

Прокурором не надано до суду оригіналу примірника державного акта серії ХМ №31 від 18.12.1995 року на право колективної власності на землю КСП «Відродження».

Проект землеустрою щодо організації територій земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області, розроблений Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю «Геокадастр», не є належним та допустимим доказом, який підтверджує належність КСП «Відродження» права колективної власності на спірну земельну ділянку.

Питання накладення земельних ділянок може бути вирішене лише на підставі відповідної земельно-кадастрової документації, однак за відсутності оригіналу державного акту, технічної документації, на підставі якої складено відповідний акт, плану земельної ділянки з визначенням на ньому її меж і розмірів та поворотних точок, довести накладення ділянок не виявляється можливим.

Враховуючи факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку на підставі відплатного договору, в силу необізнаності останньої про будь-які обмеження продавця (навіть у разі їх існування) щодо відчуження спірної земельної ділянки, що є підтвердженням добросовісності дій ОСОБА_1 , як набувача права власності на таку земельну ділянку, тому правові підстави для її витребування у відповідача відсутні.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

В даній позовній заяві прокурор, обґрунтовуючи порушення інтересів держави, вказав на необхідність задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання витребування земельної ділянки на користь Хмельницької міської ради. В той же час, при обґрунтуванні представницьких функцій, прокурор не зазначив про дії позивача, який, маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, впродовж тривалого часу за їх захистом не звертається.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Зазначив, що факт накладення спірної земельної ділянки на землі колективної власності КСП «Відродження» є доведеним.

Вказав, що саме Хмельницька міська рада є позивачем у спірних правовідносинах, оскільки ОСОБА_2 неправомірно набув право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0 га, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України, відтак відповідна земельна ділянка в інтересах суспільства та територіальної громади має бути витребувана у кінцевого володільця.

Хмельницька міська рада тривалий час, з дати надіслання відповідної інформації прокуратурою про виявлене порушення, в судовому порядку не вжила заходів до визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру та витребування спірної земельної ділянки, в її діях вбачаються ознаки неналежного здійснення своїх повноважень з цього питання, у зв`язку з чим наявні підстави для пред`явлення даного позову прокурором.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність.

Представник Хмельницької міської ради в суді підтримав правову позицію прокурора. При цьому, зокрема, пояснив, що інших документів щодо належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності КСП «Відродження», крім тих, які містяться в матеріалах справи, в міській раді не має.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що рішенням Копистинської сільської ради народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області від 22.03.1995 року №3 передано КСП «Відродження» у колективну власність 962,3 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі цього рішення КСП «Відродження» одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №31 від 18.12.1995 року.

Загальні збори власників земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області рішенням від 03.11.2008 року затвердили проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Відродження» та провели розподіл земельних ділянок між співвласниками методом жеребкування. Цим же рішенням земельні ділянки №№ 253-263, 271-277, 530-540, 548-554 не включені у жеребкування та залишені для невитребуваних паїв.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.06.2019 року, №22-4512-СГ, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 затверджено документацію із землеустрою та надано йому у власність земельну ділянку площею 2 га, (кадастровий номер :09:008:1599), для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 25.04.2019 року, №22-3525-СГ). Право приватної власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку зареєстровано 26.06.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстратором Олешинської сільської ради Хмельницького району Андрієвською М.В., номер запису про право власності 32192108, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.07.2019 року, індексний номер 47562098).

Вказану земельну ділянку ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.08.2019 року.

Право приватної власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку зареєстровано приватним нотаріусом на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2019 року, індексний номер 48285285, номер запису про право власності 32860762.

Згідно з інформацією Хмельницької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, яка є адміністратором Державного земельного кадастру, земельна ділянка, передана ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :09:008:1599, накладається на земельні ділянки колективної власності на території Копистинської сільської ради, які протоколом загальних зборів від 03.11.2008 року залишено для невитребуваних паїв, а саме, на земельні ділянки під номерами 273, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які розташовані на картографічному матеріалі проекту землеустрою із схематичним зображенням.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Положеннями ст.ст. 79-1, 84 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`являючи позов в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, прокурор посилався на те, що оспорюваний наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.06.2019 року №22-4512-СГ є незаконним, оскільки спірна земельна ділянка, площею 2,0 га, з кадастровим номером :09:008:1599, накладається на земельні ділянки невитребуваних паїв колишнього КСП «Відродження» №№273-276 та не була вільною, а тому ОСОБА_2 набув право власності на неї незаконно. Таким чином, ОСОБА_1 придбала спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, внаслідок чого земельна ділянка вибула із власності територіальної громади поза її волею та має бути витребувана у добросовісного набувача, яким є ОСОБА_1 .

Разом з тим, на підтвердження належності спірної земельної ділянки КСП «Відродження» прокурором надано фотокопію державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року, серії ХМ.

Відповідно до статті 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року №28, (далі - Інструкція №28), право власності на землю і право постійного користування землею посвідчення державними актами, зокрема, на право колективної власності на землю, форма якого затверджена Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 1.2. Інструкції №28 державні акти, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, яка перебуває у державній власності, видаються на підставі рішень Верховної Ради України, Верховної Ради Республіки Крим, місцевих Рад народних депутатів.

Пунктом 2.4. Інструкції №28 визначено, що до державного акта на право колективної власності на землю додається список громадян - членів колективного сільськогосподарського кооперативу, або товариства.

Відповідно до п. 2.5. Інструкції №28 державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються головою відповідної місцевої ради народних депутатів і скріплюються гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображення плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник.

За змістом пунктів 4.1., 4.2. Інструкції №28 власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання. Другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію.

Отже, обов`язок по зберіганню примірника державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року, серії ХМ, яким позивач обґрунтовував належність спірної земельної ділянки колишньому КСП «Відродження», належить самому КСП, а другого примірника - Копистинській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області.

Проте, прокурором не надано оригінал державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року серії ХМ, яким він обґрунтовував свій позов, а надана ним фотокопія державного акту в силу вимог частини шостої статті 95 ЦПК України не може братися судом до уваги, оскільки відповідачі ставлять під сумнів цей письмовий доказ. В той же час, вищезазначена фотокопія державного акту є нецілісною, склеєною з двох фрагментів, що робить неможливим зробити висновок навіть про належність державного акту та плану зовнішніх меж земель одному і тому ж документу (а.с. 43, т. 1).

Крім того, з урахуванням суті інституту доказування та норм ЦПК України, з урахуванням обставин даної справи саме позивач, а не відповідач, повинен довести обставини повного накладення земельних ділянок, а у випадку неповного накладення земельних ділянок - повинен довести, в якому саме розмірі (постанова Верховного Суду від 14.09.2022 року у справі №686/14731/21).

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04.10.2022 року, в даній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу для з`ясування питання щодо накладення спірної земельної ділянки на землі КСП «Відродження» (а.с. 125, т. 2).

Як вбачається зі змісту повідомлення судового експерта Арашина О.Л. від 30.01.2023 року, №50/10.7/2023, надати висновок земельно-технічної експертизи у даній справі є неможливим, оскільки запитувані експертом дані, а саме копія державного акту на право колективної власності від 18.12.1995 року, виданого КСП «Відродження», в його реальній величині та без заломлювань, копія документації із землеустрою належним чином завірену (прошнуровану, пронумеровану), згідно з якою відбувалося формування земель загальною площею 962,3 га, переданих у колективну власність КСП «Відродження» з наступною видачею державного акту на право колективної власності серії ХМ від 18.12.1995 року, оригінал або належним чином засвідчену копію документації із землеустрою «Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області», розробленої НВ ТОВ «Геокадастр» у 2008 році, не були надані експерту для проведення дослідження.

Згідно з практикою ЄСПЛ, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На думку колегії суддів апеляційного суду, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження тієї обставини, що спірна земельна ділянка накладається на земельні ділянки колективної власності на території Копистинської сільської ради, які залишені для невитребуваних паїв КСП «Відродження», відтак доводи прокурора щодо порушення прав держави в особі територіальної громади у спірних правовідносинах слід визнати такими, що не підтверджені доказами.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 року, у справі №686/14731/21.

В той же час слід зауважити, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява №43768/07)).

Вирішуючи питання про витребування земельної ділянки, суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності, насамперед, володільця цього майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків. Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №688/2908/16-ц (пункти 37, 38), від 06.07.2022 року у справі №914/2618/16 (пункт 52), від 20.07.2022 року у справі №923/196/20(пункт 40)).

Задовольняючи позов прокурора, судом першої інстанції не було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , яка придбала за відплатним договором спірну земельну ділянку, на момент його укладення, проявивши розумну обачність, могла та повинна була знати про те, що спірна земельна ділянка за фактичним місцезнаходженням, чи то доступною для ознайомлення документацією, накладається чи могла накладатись на землі невитребуваних паїв КСП «Відродження», що свідчить про добросовісність її поведінки та, відповідно, непропорційність втручання у мирне володіння її майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Великої Палати Верховного суду від 18.01.2023 року у справі №488/2807/17).

Оскільки судом першої інстанції було невірно встановлені обставини справи та характер правовідносин, які виникли між сторонами, не застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, порушено норми процесуального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова