РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/14442/22

Провадження № 22-ц/4815/441/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Майданік В.В.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Рівненська міська рада,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Мурашко Людмила Олександрівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Рівненської міської ради Мозоль Н.Р. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року, ухвалене в складі судді Кучиної Н.Г., у справі № 569/14442/22,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Мурашко Людмила Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 . Інших спадкоємців крім неї, немає. Про наявність заповіту складеного на її користь дізналася у серпні 2022 року, оскільки на час смерті спадкодавці з нею не проживала.

Вважає, що вказаний строк вона пропустила з поважних причин, тому просить суд визначити їй додатковий строк, терміном у два місяці після набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Мурашко Людмила Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визнано поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у передбачений законодавством шестимісячний строк.

Покликається на те, що позивачу було відомо про наявність заповіту.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 09 серпня 2022 р. зроблено відповідний актовий запис за № 1374, зареєстрований Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 .

18 березня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось позивачу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася.

Листом № 113/01-16 від 27.09.2022 р., приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Мурашко Л.О. повідомила ОСОБА_1 , що остання пропустила строк для прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (див. постанову Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22)).

Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивач є спадкоємцем за заповітом і незнання про його існування є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Установлено, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з наявністю поважних та об`єктивних причин, а саме позивач на час смерті ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем не проживала, про існування заповіту, складеного на її користь, дізналася після закінчення строку для прийняття спадщини, оскільки нотаріус не повідомив її про складений на її користь заповіт.

Будь-яких доказів того, що позивач була обізнана про наявність заповіту, матеріали справи не містять. Інших спадкоємців немає.

Наведене доводить існування підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини пропущено позивачем із поважних, не залежних від неї причин.

Суд першої інстанцій із урахуванням зазначених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у передбачений законодавством шестимісячний строк, суд відхиляє, оскільки необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Інші доводи апеляційної скарги, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Витрати за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Рівненської міської ради Мозоль Н.Р. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 травня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Майданік В.В.