Провадження № 2/761/4132/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`янчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису № 2279 від 20.12.2018 таким, що не підлягає виконанню.

У обґрунтування позовних вимог зазначала, що 20 грудня 2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального окруту Бондар Ірина Михайлівна вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення: на нерухоме майно, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять один), що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , місце народження - м. Київ, місце роботи - фізична особа-підприємець, яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ „ПриватБанк" згідно кредитного договору №K4H0GA від 31.10.2007 року.

Вказує, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки посвідченого 31.10.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорній С.Б. за реєстровим № 228, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний Банк „ПриватБанк", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонувала задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банку „ПриватБанк" шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ „ПриватБанк", у розмірі: заборгованість за кредитом - 96 277,18 доларів США; заборгованість за відсотками - 78 24,56 долара США; комісія - 21 888,00 доларів США; пеня - 400 855,88 доларів США, що всього становить 597 264 (п`ятсот дев`яносто сім тисяч двісті шістдесят чотири) долари США 62 центи, що за курсом НБУ на19.10.2018 року (один долар США дорівнює 28,036647 гривень) складає еквівалент 16 745 297 (шістнадцять мільйонів сімсот сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 32 копійки; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 16 748 797 (шістнадцять мільйонів сімсот сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 32 копійки.

Позивачка звертає увагу суду на те, що Акціонерне товариство Комерційний банк „ПриваБанк" не надсилало на адресу позивачки досудової вимоги про усунення порушень кредитного договору № K4HOGA від 31.10.2007 року. Позивачка досудової вимоги щодо усунення порушень кредитного договору № K4HOGA від 31.10.2007 року у відповідності до чинного законодавства України від Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" не отримував. Вважає, що відтак у відповідача були відсутні правові підстави позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31 жовтня 2007 року.

Також зазначає, що оскільки виконавчий напис включає заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками, комісію, пенею, яка виникла з 31 жовтня 2007 року, що становить більше трьох років, то приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар I.M. не мав права 20 грудня 2018 року вчиняти спірний виконавчий напис та звертати стягнення на нерухоме майно. Переконана, що виконавчий напис вчинений всупереч ст. 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки з дня виникнення права вимоги минуло понад 3 роки. Поряд з цим, звертає увагу суду на те, що у виконавчому написі приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. невірно зазначив строк протягом якого він може бути поданий на примусове виконання, а це, на думку позивача, це породжує спір, у строках його вчасного пред`явлення стягувачем до примусового виконання.

Водночас, вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки, виписку з рахунку боржника, тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірним.

Також позивачка зазначає, що приватний нотаріус не звернув уваги на те, що в кредитному договорі № K4H0GA від 31.10.2007 року встановлена комісійна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % (три цілих нуль сотих відсотків) від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, комісійна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % (нуль цілих двадцять сотих відсотків), від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, що не є послугою банку, яку замовляв позичальник. Діяльність банку із супроводження кредиту випливає з необхідності реалізації умов кредитного договору, здійснюється банком на власну користь, а законодавство містило заборону на встановлення банком додаткового платежу за такі дії, що виключало можливість задоволення вимог АТ КБ „ПриватБанк" за комісією у розмірі 21 888,00 долари США.

Наголошує, що нотаріус вчинив виконавчий напис не маючи оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідки фінансової установи про ненадходження платежу.

Ураховуючи вищевикладене, позивачка просила позов задовольнити.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 2279, вчиненому 20.12.2018, на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , оскільки невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2021 за заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті, витребувано у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 2279 від 20.12.2018, зобов`язано Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну надіслати копію витребуваних судом документів до Шевченківського районного суду міста Києва протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Стороною позивача подано заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, поважність причин неявки суду не повідомляв, відзив на позов на адресу суду не подав.

Треті особи також про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились,пояснень щодо позову, відповідно до ч. 3 ст. 278 ЦК України, не надходило. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 20.12.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №2279, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять один), що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , місце народження - м. Київ, місце роботи - фізична особа-підприємець, яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ „ПриватБанк" згідно кредитного договору №K4H0GA від 31.10.2007 року.

Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки посвідченого 31.10.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорній С.Б. за реєстровим № 228, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний Банк „ПриватБанк", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонувала задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банку „ПриватБанк" шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ „ПриватБанк", у розмірі: заборгованість за кредитом - 96 277,18 доларів США; заборгованість за відсотками - 78 24,56 долара США; комісія - 21 888,00 доларів США; пеня - 400 855,88 доларів США, що всього становить 597 264 (п`ятсот дев`яносто сім тисяч двісті шістдесят чотири) долари США 62 центи, що за курсом НБУ на19.10.2018 року (один долар США дорівнює 28,036647 гривень) складає еквівалент 16 745 297 (шістнадцять мільйонів сімсот сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 32 копійки; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 16 748 797 (шістнадцять мільйонів сімсот сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 32 копійки.

23.09.2021 Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Наталією Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання цього виконавчого напису.

23.09.2021 Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Наталією Вікторівною винесено постанову про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання цього виконавчого напису.

23.09.2021 Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Наталією Вікторівною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання цього виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п.п. 2.3 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

За умовами наведеного вище пункту 2 глави 16 Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як окреслив у своїй постанові Верховний Суд від 27.08.2020 року у справі №554/6777/17, провадження № 61-19494св18: «У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому, врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, в цій же постанові Верховний Суд зазначає, що «Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання».

Разом з тим, з огляду на зазначене, у матеріалах справи відсутні повідомлення, які направлялися позивачеві кредитором, про існування заборгованості та необхідності її погашення протягом встановленого відповідного строку або письмової вимоги про усунення порушень чи письмового повідомлення перед вчиненням виконавчого напису.

Вказане свідчить про спірність боргу, оскільки, об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо її розміру або оспорити вимоги відповідача, а відтак, позивач не мала можливості подати заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення такого виконавчого напису.

Таким чином, оскільки, нотаріус не переконався у виконанні вищезазначених дій відповідачем, не звернув увагу на відсутність цих документів, отже, не перевірив безспірність права вимоги відповідача до позивача, що свідчить про недотримання нотаріусом вимог п.п.2.3 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, а відтак, про спірність боргу.

Встановлення наявності безспірної заборгованості, як того вимагає ст. 88 Закону України «Про нотаріат» можливе лише за наявності достовірної та повної інформації щодо суми заборгованості боржника.

Вищевикладені факти порушують рівність кредитора та боржника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним чином позицію сторони стягувача, як заінтересованої особи перед нотаріусом на шкоду законним інтересам боржника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 05.07.2017 у справі №6-887цс17, з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Крім цього, Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Також суд погоджуючись з доводами позивача, бере до уваги, що виконавчий напис вчинений всупереч ст. 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки з дня виникнення права вимоги минуло понад 3 роки.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак, їх задоволення, оскільки на момент вчинення нотаріальної дії у нотаріуса не було належних доказів безспірності заборгованості та у разі вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до п. 6 ч. 1 статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат у виді судового збору.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. Окрім того, з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчинений 20.12.2018 на нотаріальному бланку серії ННР №540442, зареєстрований в реєстрі за №2279, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. у дохід держави (отримувач коштів -ГУК у м. Києві/Шевченк.р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ)-37993783; банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026011).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Сіромашенко