Провадження № 22-ц/802/498/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 11.05.2021 між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова Інновація» (торгова марка «MONETKA») і ОСОБА_1 було укладено договір № 0-1, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 3000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання цього кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту затверджені наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us.

Відповідачка зареєструвалася на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву із зазначенням ПІБ, даних паспорта, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Таким чином, між первісним кредитором і відповідачкою було укладено кредитний договір в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з усіма наслідками невиконання зобов`язань за договором.

17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (первісний кредитор) і ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор), укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 0-1 від 11.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Відповідач не виконувала належним чином умови договору, унаслідок чого станом на 21.11.2022 утворилася заборгованість у розмірі 10880 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за кредитом; 1980 грн заборгованість за нарахованими процентам відповідно до п. 1.2. за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 11.05.2021 по 10.06.2021 (включно); 5900 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 11.06.2021 року по 30.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому нарахування процентів за договором зупинено 30.07.2021 відповідно до п. 4.6. Правил надання грошових коштів у позику.

Відповідно до акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 до Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 сума заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 5820 грн, проте ТОВ «ФК «Ріальто», як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво, було здійснено подальше нарахування платежів за кредитним договором і станом на 21.11.2022 заборгованість становить 10880 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути із відповідачки 10880 грн заборгованості за кредитним договором, а також відшкодувати судові витрати: 2481 грн судового збору і 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за договором №0-1 від 11.05.2021 у розмірі 4980 грн, з яких 3000 грн заборгованість за кредитом, 1980 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 11.05.2021 по 10.06.2021 (включно).

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» » 1135,55 грн судового збору і 4119,30 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, а також стягнути із відповідачки понесені судові витрати за подання апеляційної скарги: 12000 грн за надання професійної правничої допомоги і 3721,50 грн судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачка не подала.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду в частині відмови у позові та в частині розподілу судових витрат скасувати з таких підстав.

Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом встановлено, що 11.05.2021 між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова Інновація» (торгова марка «MONETKA») і ОСОБА_1 було укладено договір № 0-1, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 3000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування (а.с.10-11).

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (первісний кредитор) і ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор), укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 0-1 від 11.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» (а.с.20-22).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неналежне виконання зобов`язань відповідачкою за укладеним кредитним договором та стягнув заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн і заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 11.05.2021 по 10.06.2021 у розмірі 1980 грн.

У цій частині позивач фактично рішення суду не оскаржує, мотивів щодо скасування не наводить, а тому й відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції у цій частині.

Відмовляючи у стягненні 5900 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 11.06.2021 року по 30.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що пункт 3.3. договору чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору. А вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем у даному позові заявлено не було.

Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із укладеного кредитного договору у пункті 3.3. сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), Позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1460 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (а.с.10-зворот).

Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1460 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

Ураховуючи наведене, вимога позивача про стягнення 5900 грн заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення.

Жодних спростувань, що цей розмір має бути іншим відповідачка не надала.

З урахуванням вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині відмови у позові підлягає скасуванню.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом першої інстанції при частковому задоволенні позову було застосовано пропорційність при стягненні з відповідачки на користь позивача судових витрат, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позову у заявленому розмірі, то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви та за надання професійної правничої допомоги судові витрати у заявленому позивачем розмірі.

Разом із тим, оскільки апеляційна скарга задовольняється частково, лише в частині відмови у позові, тобто щодо однієї зі складових заборгованості, то за подання апеляційної скарги сплачений судовий збір необхідно стягнути пропорційно розміру стягнутої заборгованості, що становить 2018,17 грн (54,23%), а витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн, що становить 1/3 частку складових заборгованості.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року в частині відмови у позові та в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити у цих частинах нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) гривень заборгованості за п. 3.3. кредитного договору № 0-1 від 11.05.2021, нарахованої за період з 11.06.2021 року по 30.07.2021 відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню судового збору та 9000 (дев`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» за подання апеляційної скарги 2018 (дві тисячі вісімнадцять) грн 17 коп. судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді