Провадження № 2/522/2569/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Шумило М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,про стягнення боргу у розмірі 448857,95 грн. за кредитним договором.

08.11.2018 року Приморський районний суд м. Одеси прийняв заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнив.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року скасоване. Замінено позивача у справі з ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 року клопотання представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про витребування доказів задоволено та витребувано Шостої державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (спадкова справа № 304/2011).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2022 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі, у якості відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 надав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання була повідомлена.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 08-660/146-303 від 24.07.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 372510 грн.

Крім того, 24.07.2008 року був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_1 виступає у якості поручителя за кредитним договором.

Позивач виконав вимоги укладеного між ним та відвідачем кредитного договору та надав кредитні кошти, які в договорі зазначені.

В результаті смерті ОСОБА_3 , спадкоємицею є ОСОБА_2 .

З позову вбачається, що відповідачі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснюють відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору у відповідачів станом на 31.05.2018 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості становить 448857,95 грн.

Розрахунок заборгованості зазначений в позові та додано до матеріалів справи.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали.

Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом також встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6732,87 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість у розмірі 448857,95 грн. за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6732,87 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17.03.2023 року.

Суддя

07.03.2023