Ухвала

04 травня 2023 року

м. Київ

справа № 639/4259/22

провадження № 61-5613ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції в Харківській області, Державна іпотечна установа, про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт того, що трьохсторонній договір від 03 вересня 2019 року № ДК201900543, укладений між ОСОБА_1 , Головним управлінням Національної поліції в Харківській області та Державною іпотечною установою про компенсацію частини лізингових платежів, є діючим.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`ясненозаявнику право на звернення з позовом до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що з поданої заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 березня 2023 року апеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо необхідності розгляду зазначеного спору в порядку позовного провадження.

17 квітня 2023 рокуОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 рокута постановуХарківського апеляційного суду від15 березня 2023 року (повний текст якої складено 16 березня 2023 року), справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для

якої необхідне його встановлення.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права. Для спору характерними є суперечність, конфлікт, протиборство сторін. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість розгляду заявлених ОСОБА_1 вимог в порядку окремого провадження, оскільки із заяви вбачається спір щодо прав, які виникають із договірних зобов`язань. Такий спір має розглядатися в позовному провадженні.

Встановлення факту дії укладеного 03 вересня 2019 року трьохстороннього договору № ДК201900543 між ОСОБА_1 , Головним управлінням Національної поліції в Харківській області та Державною іпотечною установою про компенсацію частини лізингових платежів заявник пов`язує із захистом своїх прав, які виникли на підставі цього договору.

Встановлення факту пов`язане із відшкодуванням збитків, завданих ОСОБА_1 , на його думку, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області внаслідок невиконання свого зобов`язання за договором № ДК201900543 від 03 вересня 2019 року по сплаті частини лізингових платежів.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Верховний Суд зазначає, що відмова у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення юридичного факту не позбавляє ОСОБА_1 звернутися до суду з позовною заявою у порядку загального позовного провадження. На цьому також наголошено у судових рішенням у справі 639/4258/22.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку

про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень. Правильність застосування судами вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від

23 грудня 2022 року (яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) та постанову Харківського апеляційного суду від 15 березня 2023 року є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції в Харківській області, Державна іпотечна установа, про встановлення юридичного факту - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович