Провадження № 2/679/33/2023
Справа № 679/457/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

за участю сторін:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката - Волкова С.В.,

представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Оліферук Ж.А.,

представника третьої особи Карназей А.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказала, що на підставі ордеру на жиле приміщення № НОМЕР_3 від 24.09.1991 року вона разом із батьками та братом вселилася до квартири АДРЕСА_1 . Після того, як її брат ОСОБА_4 одружився, до вказаного житла вселилися та були зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , а в подальшому і їх син ОСОБА_5 .

Орієнтовно у 2008-2009 роках шлюб між її братом ОСОБА_4 та невісткою ОСОБА_6 було розірвано. Остання зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та почала проживати разом з ним по АДРЕСА_2 . Малолітній ОСОБА_5 залишився проживати з матір`ю.

У 2016 році її мати ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 виїхали на постійне місце проживання до АДРЕСА_6. До спірного житла жодного інтересу не виявляють, не приїздять та не навідуються.

У 2020 році у квартирі виникла пожежа, після чого відповідачі остаточно втратили інтерес до вказаної квартири, відновлювальних та ремонтних робіт у квартирі не проводили.

Оскільки реєстрація відповідачів за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивачки вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.04.2022 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.09.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Пояснила, що основним квартиронаймачем є її мати ОСОБА_3 яка у спірному житлі не проживає від часу пожежі, яка сталася у 2020 році. Мати живе у Чернігівській області куди виїхала доглядати свого батька. Після подій 2020 року до квартири не навідувалася. ЇЇ брат, відповідач ОСОБА_4 , тривалий час перебуває за межами України, оскільки побоюється, що може бути мобілізований на військову службу. У речах брата вона знайшла папери з яких зрозуміла, що він отримував погрози, у зв`язку з чим звертався до поліції, а тому можливо і через вказані обставини він не повертається до України. На даний час в спірній квартирі проживає вона, її чоловік ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8 . Позивачка зазначила, що рік тому змінила у квартирі замки та вважає, що її мати та брат втратили інтерес до житла, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування квартирою.

На думку позивачки її колишня невістка ОСОБА_2 та племінник ОСОБА_5 також втратили право на користування житлом, оскільки невістка та брат розлучилися, а їх син проживає разом з матір`ю за іншою адресою.

Представник позивачки адвокат Волков С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на те, що відповідачі тривалий час, без поважних причин, у спірному житлі не проживають, а тому втратили право на користування ним.

Відповідачка ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 у зв`язку з чим набула права користування квартирою АДРЕСА_1 . На даний час вона та її неповнолітній син проживають у квартирі, яка належить на праві власності батькам теперішнього чоловіка. У спірній квартирі не проживає з грудня 2017 року через неприязні відносини з позивачкою. До 2019 році вона навідувалася до квартири, забирала платіжки за комунальні послуги. Відповідачка вказує, що на даний час не має наміру проживати у спірній квартирі, однак вважає, що її син має право на користування житлом за місцем проживання свого батька, оскільки вона житла, яке перебуває у її власності, не має. Крім того, відповідачка зазначила, що її колишня свекруха ОСОБА_3 виїжджала доглядати за батьком похилого віку у село в Чернігівській області, де на даний час відбуваються бойові дії. Виїжджаючи ОСОБА_3 ключі від квартири та ордер на квартиру залишала їй, через неприязні відносини які склалися з дочкою. На даний час ключ від квартири вона втратила, тому немає змоги потрапити до спірної квартири. Хоча там залишились її речі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Оліферук Ж.А. зазначила, що позовні вимоги до її довірительки та неповнолітнього сина є безпідставними. Відповідачка залишила місце свого проживання через неприязні відносини які склалися з позивачкою, що не може свідчити про втрату нею інтересу до житла.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області Карназей А.І. заперечувала щодо задоволення позовних вимог в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_5 втратившим право на житло, оскільки це порушувати право неповнолітньої дитини на користування житлом за місцем проживання батька. Сім`я позивачки перебуває на обліку у службі у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих умова, а тому в період 2016-2017 років вони неодноразово відвідували вказану сім`ю за місцем проживання, і згідно актів обстеження житлово-побутових умов у квартирі проживали і відповідачка ОСОБА_10 і її син ОСОБА_5 . Після того як у квартирі сталася пожежа, вказані особи припинили там проживати.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду надіслав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки іншого житла на праві власності немає, а тому вправі та бажає проживати у квартирі, яку його мати отримувала на усіх членів сім`ї. Крім того зазначив, що має право на участь у приватизації вказаного житла, після чого між співвласниками може бути вирішено питання щодо порядку спільного користування квартирою, можливого її продажу чи обміну.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки ОСОБА_2 , представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії корінця ордеру на жиле приміщення № НОМЕР_3 від 24.08.1991 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради народних депутатів №61 від 12.08.1991 року, відповідачка ОСОБА_3 отримала право зайняття із сім`єю, до складу якої входили дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 , житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 20.03.2020 року.

Відповідно до довідки № 11459 виданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області 26.09.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Згідно актів про фактичне проживання осіб, складених головою правління ОСББ «Михайлова 24» Денисюк С.В. від 03.08.2020 року, 06.12.2021 року та 14.04.2022 року ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають чоловік ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8 . Зареєстрованими у вказаному житлі значаться, але фактично не проживають: мати ОСОБА_3 , брат ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_6 , племінник ОСОБА_5 .

Згідно рішення тридцятої сесії Нетішинської міської ради VІІІ скликання № 30/1538 від 04.11.2022 року «Про перейменування вулиць у АДРЕСА_1» АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачкою, є не проживання в квартирі членів сім`ї позивачки - матері ОСОБА_3 , брата ОСОБА_4 , колишньої невістки ОСОБА_2 та неповнолітнього племінника ОСОБА_5 , без поважних причин понад шість місяців.

Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Засадничими принципами цивільного судочинства, як відомо, є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їхня достатність та переконливість.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи в жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами відповідачка ОСОБА_3 не проживає у спірному житлі оскільки виїхала здійснювати догляд за батьком похилого віку. На даний час на території де перебуває відповідачка ОСОБА_3 ведуться бойові дії.

Відповідач ОСОБА_4 у заяві від 23.08.2022 року зазначив, що перебуває за межами України у зв`язку з працевлаштуванням у Республіці Польща. Через введення в Україні військового стану не має можливості повернутися додому. Позовні вимоги не визнає, зазначає, що ні він, ні його мати ОСОБА_3 , ні син ОСОБА_5 інтересу до житла не втратили, вправі проживати у ньому за потреби. Іншого житла, яке б перебувало у його власності немає. У заяві, яка надійшла до суду 15.03.2023 року, відповідач зазначив, що його мати ОСОБА_3 отримувала ордер на житлову площу на усіх членів сім`ї, а тому він має право на участь у приватизації вказаного житла, після чого між співвласниками може бути вирішено питання щодо порядку спільного користування квартирою, можливого її продажу чи обміну.

Свідок ОСОБА_14 показала, що є сусідкою сторін у справі. на даний час у квартирі АДРЕСА_1 проживає позивачка з донькою та чоловіком. У вказаній квартирі сталася пожежа, після якої ОСОБА_3 залишила житло. Їй відомо, що ОСОБА_3 їздила доглядати свого батька.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, та не заперечувалася позивачкою в ході розгляду справи, що причиною відсутності у спірній квартирі відповідачки ОСОБА_3 є догляд за батьком похилого віку, який проживає у іншій області, а відповідача ОСОБА_4 працевлаштування в Республіці Польща, введення в України військового стану, а також можливе отримання погроз від сторонніх осіб.

За таких обставин позивачкою, не доведено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без поважних причин, понад встановлені законом строки, не проживають у житлі та втратили до нього інтерес, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 , остання вказала, що створила нову сім`ю, з 2019 року до спірного житла не з`являється, плату за користування ним не здійснює і не має наміру проживати у вказаній квартирі, що фактично свідчить про втрату нею інтересу до житла.

Щодо позовних вимог в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житлом слід зазначити наступне.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 , члена сім`ї наймача, на даний час є неповнолітнім та має право на користування квартирою за адресою своєї реєстрації нарівні з позивачкою.

Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов`язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.

Проживання дитини за місцем проживання своєї матері не є підставою для втрати права користування житлом за місцем його реєстрації. З вказаних підстав, доводи позивача про відсутність у дитини права на користування спірним житлом з тих підстав, що племінник проживає за місцем проживання своєї матері і тому повинен бути там зареєстрованим, є необґрунтованими.

Враховуючи те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_5 набув права власності або право постійного користування іншим житлом, окрім того, в якому він на даний час зареєстрований, встановивши, що через свій вік, станом на час залишення спірного житла у 2019 році, він не мав можливості самостійно визначати місце свого проживання, а тому, в силу положень ст. 64 ЖК України, за ним збереглося право на користування житлом за місцем проживання його батька, незважаючи на факт зміни його постійного місця проживання. При цьому суд також приймає до уваги, що втрата триваючих зав`язків неповнолітнього ОСОБА_5 зі спірним житлом відбулася не через його волевиявлення, оскільки він, будучи малолітньою дитиною, у зв`язку з припиненням фактичних шлюбних відносин батьків, проживав з матір`ю.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, остання при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідачки ОСОБА_2 в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 248 гривень 10 копійок, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 248 гривень 10 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 березня 2023 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Волков Сергій Вікторович, а/с 206, м. Нетішин, Шепетівський район, Хмельницька область, 30100.

Відповідач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: с. Карповичі, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, 15420.

Відповідач 2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 3: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача 3: адвокат Оліферук Жанна Антонівна, АДРЕСА_5 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, , юридична адреса: вул. Шевченка, 1, м. Нетішин, Шепетівський район, Хмельницька область, 30100.

Суддя Р.М. Стасюк