Провадження № 4-с/537/8/2023
Справа № 537/1276/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 Крюківський раоний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судового засідання Поколоти О.В. у відкритому судовому засіданні розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересовані особи: Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), , юридична адреса: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Першотравнева, будинок 37, Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким постанову старшого державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Савченка Дмитра Володимировича про відкриття виконавчого провадження (ВП № 70168555) від 27.10.2022 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 34000 грн. визнати протиправною та скасувати; зобов`язати Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повернути виконавчий документ (постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.07.2022 року у справі № 537/1276/22, провадження № 3/537/748/2022) стягувану (Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції) без виконання внаслідок його пред`явлення до виконання з порушенням строку, встановленого нормами законодавства.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на сайті Міністерства юстиції в Єдиному реєстрі боржників дізнався про наявність виконавчого провадження № 70168555 щодо стягнення штрафу у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення. Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70168555 від 27.10.2023 скаржник вважає необгрнутованою та безпідставною, такою, що винесена з порушенням вимог діючого законодавства України, а наслідок такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку. В постанові про відкриття виконавчого провадження вказано, що постанова Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 337/1276/22, яка видана 11.07.2022 вступила в законну силу 22.07.2022. Ця постанова мала бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців починаючи з 23.07.2022, тобто до 23.10.2022. Тобто, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є строковим виконавчим документом. В той же час, відповідно до штампу Кременчуцького відділу Державної виконавчої служби у Кременчуцькому району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на заяві батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2022 виконавчий документ пред`явлений до виконання 26.10.2022, тобто з порушенням встановленого строку, визначеного нормами законодавства.

Представником Кременчуцького відділу Державної виконавчої служби у Кременчуцькому району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було до суду надіслано пояснення до скарги, в якому зазначено, що державним виконавцем відділу цілком правомірно, неупереджено, своєчасно було вчинено всі виконавчі дії, які є предметом оскарження, а саме відкрито провадження.

В судове засідання скаржник та представник скаржника адвокат Кожарін С.В. не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд скарги без його участі.

Представник Кременчуцького відділу Державної виконавчої служби у Кременчуцькому району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 477 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із наведеного слідує, що у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, може бути розглянута скарга на дії державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні з виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 337/1276/22 від 11.07.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (частина перша, пункт 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зазначеній редакції).

Тому загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 40-1 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

На час звернення із заявою та розгляду справи порядок судового оскарження урегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до 3 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до частин першої, другої ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник в порядку ЦПК України прагне вирішити спір, що виник у зв`язку з виконанням постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про накладення адміністративного стягнення в порядку КУпАП. Враховуючи характер спірних правовідносин та зважаючи на те, що в межах ЦПК України не приймались рішення та не видавались виконавчі листи, дії державного виконавця не можуть бути оскарженні в порядку цивільного судочинства шляхом подачі скарги.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду викладеного, вирішення даного спору не належить до цивільної юрисдикції та він повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, тому провадження необхідно закрити.

Керуючись ст. 1, 2, 12, 19, 477, 255 ЦПК України, суд,

постановив:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконання - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маханьков О.В.