Провадження № 22-ц/801/1008/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08 травня 2023 рокуСправа № 127/19184/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній спра-ві за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінниця-міськтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , її представника адвоката Олійника Олега Станіславовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2023 року про відмову у поновленні строку для подання заяви про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , її представник адвокат Олійник О. С. оскаржують в апеля-ційному порядку ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2023 року у вищезазначеній цивільній справі щодо відмови у понов-ленні строку для подання заяви про скасування судового наказу від 21 вересня 2022 року стосовно солідарного стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг централізованого теплопостачання у розмірі 23260,27 гривень.

Ухвалою апеляційного суду від 21 квітня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_6 , її представника адвоката Олійника О. С. залишалася без руху із на-данням скаржникам десятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для подання суду апеляційної інстанції, при бажанні, заяви на поновлення про-цесуального строку для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції із зазначенням поважних для цього причин, оскільки зазначене в апеляційній скарзі обґрунтування клопотання про поновлення строку не можуть бути ви-знані такими, що дійсно доводять поважність, об`єктивність причин пропуску скаржниками процесуального строку та необхідність його поновлення.

На виконання вимог зазначеної ухвали апеляційного суду адвокатом Олій-ником О. С. 02 травня 2023 року подана заява про поновлення строку на апе-ляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. Дана заява обґрунтована тим, що цивільна справа № 127/19184/22 розглянута судом за матеріалами у папе-ровій формі, тому за змістом статті 272 ЦПК України судове рішення має над-силатися у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вру-чення. Однак суд першої інстанції такого свого обов`язку не виконав, судову ухвалу у належній формі ОСОБА_2 не вручив, а тому, як стверджує адвокат, у розумінні статті 123 ЦПК України строк на апеляційне оскарження ухвали не розпочався і не може бути пропущеним. Додатково адвокат повідомив, що ос-каржувана ухвала отримана ним 24 березня 2023 року, оскільки саме у відпо-відну дату та час зміг відкрити у комп`ютері електронного листа від суду. До-ставка повідомлення на його офіційну електронну адресу не свідчить про отри-мання ним у той самий час відповідної інформації.

Дослідивши, ретельно проаналізувавши та оцінивши наведені скаржника-ми доводи стосовно поважності пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави, зазначені ними для поновлення строку на оскарження судової ухвали не можуть бути визнані поважними, достатніми та об`єктивними для задоволення клопотання про поновлення цього процесуального строку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основопо-ложних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на оскарження судових рішень у судах апеляцій-ної та касаційної інстанції є складовою конституційного права особи на судо-вий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема, забезпеченням права на апеляційний перегляд спра-ви та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рі-шення, яким відповідно до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала суду.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, пра-вомірність вимог яких установлена у належній судовій процедурі та форма-лізована у судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його у повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення у правах за до-помогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції. Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуаль-ного закону.

Частиною першою статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або ) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину су-дового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання ) без повідом-лення ( виклику ) її учасників, зазначений строк обчислюється з дня повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. Зі змісту цієї статті ЦПК України слідує, що клопотання про по-новлення строку для подання апеляційної скарги повинно містити обґрунту-вання поважності пропуску цього строку. Причому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сто-рони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчи-нення процесуальних дій. ЦПК України не пов`язує право суду відновити про-пущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про йо-го відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповаж-ності причин пропуску строку.

Із матеріалів цієї цивільної справи безумовно слідує, що оскаржувана ух-вала суду першої інстанції постановлена 15 березня 2023 року за відсутності учасників справи, зокрема, відповідачки ОСОБА_2 та її представника. Копія цієї ухвали у паперовій формі разом із заявою ОСОБА_2 та доданими до неї матеріалами направлена їй із супровідним листом від 15 березня 2023 року. Окрім того, за даними довідки про доставку електронного листа ухвала суду першої інстанції від 15 березня 2023 року в електронному вигляді була надіс-лана 22 березня 2023 року о 12:08 годині на електронну пошту адвоката Олій-ника О. С. ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлена до електронної скриньки 22 березня 2023 року о 12:19 годині.

Порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 15 березня 2023 року, скаржники зазначають про невиконання судом першої інстанції вимог статті 272 ЦПК України щодо направлення копії судової ухвали ОСОБА_2 у паперовій формі. Однак, з огляду на встановлені обставини, що очевидно убачаються із матеріалів справи, такі аргументи скаржників не відповідають дійсності. Судом першої інстанції повністю виконані вимоги статті 272 ЦПК України щодо належного надсилання копії судового рішення учаснику справи.

Крім того, як на підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржники вказують на те, що адвокатом оскаржувана ухвала отримана в елек-тронній формі лише 24 березня 2023 року, тобто у день, коли він зміг мати дос-туп до електронної скриньки. Однак такі доводи скаржників на увагу не заслу-говують та не можуть вважатися поважними з огляду на те, що адвокат надав суду електронну власну адресу ( хоча вправі був цього і не робити ), зазначив-ши її у заяві (скарзі), то суд мав розуміти, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і від-повідати на них. З огляду на це суд, який комунікує з учасником справи за до-помогою повідомлених останнім засобів комунікації, діє правомірно і добросо-вісно. Тому слід виходити із «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення».

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покла-дає на учасників справи певні обов`язки. Стала практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду спра-ви, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року сторони ма-ють вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового проваджен-ня.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх ета-пах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використан-ня прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також макси-мально використовувати усі засоби внутрішнього законодавства для прискорен-ня процедури слухання ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ).

Викладених висновків колегія суддів апеляційного суду дійшла з ураху-ванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30 листо-пада 2022 року у справі № 759/14068/19.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata ( лат. «вирішена справа» ), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами цей принцип гарантує остаточність рішень.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», зая-ва № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на спра-ведливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, не-обхідно тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рі-шення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів ( рішення Єв-ропейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брума-реску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), пункт 61 ). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто, поваги до оста-точного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати пере-гляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для ви-правлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи ( Рі-шення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі «Ря-бих проти Росії» ( Ryabykh v. Russia ), пункт 52 ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони, як уже згадувалося, у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України» ).

Статтею 44 ЦПК України закріплений обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати проце-суальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросо-вісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють за-тягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судо-вого провадження ( рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспа-нії» ( Alimentaria Sanders S.A. v. Spain ), № 11681/85, § 35, Європейський суд з прав людини, від 07 липня 1989 року ).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання ( рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» ( MPP Golub v. Ukraine ), № 6778/05, Євро-пейський суд з прав людини, від 18 жовтня 2005 року ).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на за-безпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заці-кавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ( рі-шення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» ( Peretyaka and Shere-metyev v. Ukraine ), № 17160/06 та N 35548/06, § 34, Європейський суд з прав людини, від 21 грудня 2010 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Поль-щі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт пер-ший статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безлад-ного руху у судовому процесі. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Інші поважні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження судової ухвали скаржниками не наведені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд не убачає порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у цій ситуації, оскільки право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. У свою чергу право на оскарження судового рішення також обмежене установленим строком на апеляційне чи касаційне оскарження. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про по-новлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлен-ня строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , її представника адвоката Олійника Олега Станіславовича слід відмовити, оскільки наведені ними підстави для поновлен-ня пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду є неповажними.

За викладених обставин, керуючись нормами статей 354, 356 - 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за заявою Кому-нального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , її представника адвоката Олійника Олега Станіславовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2023 року про відмову у поновленні строку для подання заяви про скасування судового наказу від 21 вересня 2022 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її постановлення і з цієї дати протягом тридцяти днів вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя - доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський