Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/286/23
Номер проведження 6/508/3/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Корсаненкової О.О.

за участю секретаря Сівачової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт.Миколаївка Одеської області цивільну справу № 508/286/23 за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Овсепян Юлія Сергіївна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

Учасники справи:

боржник ОСОБА_1

представника боржника адвокат Овсепян Ю.С.

представник стягувача АТ «Ощадбанк» - адвокат Гортолум В.С.,

встановив:

У квітні 2023 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 2-209/2010, виданий 26.05.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області у справі за позовом прокурора Миколаївського району Одеської області в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 253 085,47 грн., таким, що не підлягає виконанню, та зобов`язати приватного виконавця Цинєва В.О. повернути безпідставно стягнуті кошти з рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року.

Заява мотивована тим, що виконавчий лист № 2-209/2010 був виданий судом 26.05.2010 року та міг бути пред`явлений до виконання до 27.05.2013 року. Згідно інформації, яка міститься на зворотній стороні виконавчого листа, 25.12.2012 року його вперше було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», зазначена сума боргу 112 763,09 грн., у зв`язку з чим в порядку ч.5 ст.12 вказаного Закону, з дня повернення виконавчого листа строк пред`явлення його до виконання перервався та становив до 26.12.2015 року.

У період з 25.12.2012 року по 26.12.2015 року виконавчий лист до виконання не пред`являвся, зокрема до 02.07.2019 року виконавчі провадження по даному виконавчому листу не відкривались, що підтверджується інформацією з його зворотної сторони. Миколаївський районний суд Одеської області відстрочки або розстрочки виконання рішення у справі № 2-209/2010 не надавав, стягувач із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання до суду також не звертався.

Проте, за заявою ПАТ «Ощадбанк» від 31.08.2016 року, після спливу визначеного законодавством строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, 02.07.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59441651. ОСОБА_1 дізналася про це у червні 2021 року та звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця. Після чого, старшим державним виконавцем Березівського міжрайонного ВДВС Рудяк М.В. було прийнято постанову про скасування постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження. Внаслідок чого, ОСОБА_1 відмовилася від розгляду скарги та ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року провадження за цією скаргою було закрито.

10.03.2023 року приватним виконавцем Цинєвим В.О. було відкрито виконавче провадження № 71260825 та накладено арешт на кошти ОСОБА_1 у банківських установах. Після чого останній стало відомо, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 15.07.2021 року було скасовано постановою від 12.07.2022 року, а виконавче провадження № 59441651 від 02.07.2019 року знову було відкрито постановою від 12.07.2022 року та тривало до 13.02.2023 року.

Вищевказане виконавче провадження було відкрите уже після того, як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, у зв`язку з чим наявні правові підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із поданням вказаної заяви, заявником було подане клопотання про витребування виконавчого листа № 2-209/2010, виданого Миколаївським районним судом Одеської області, у приватного виконавця та зупинення виконання за виконавчим документом.

Ухвалою суду від 17.04.2023 року заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, була призначена до розгляду в судовому засіданні. У задоволенні клопотання про витребування виконавчого листа № 2-209/2010, виданого Миколаївським районним судом Одеської області, у приватного виконавця та зупинення виконання за виконавчим документом, за поданою до суду заявою, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, було відмовлено.

19.04.2023 року на адресу суду від приватного виконавця Цинєва В.О. надійшов відзив на заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження № 71260825 було відкрито у межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що вже було встановлено судом за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та зазначено в ухвалі Миколаївського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року. Крім того, вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання приватного виконавця повернути безпідставно стягнуті кошти у межах даного виконавчого провадження, не узгоджуються із положеннями ч.4 ст.432 ЦПК України.

20.04.2023 року на адресу суду від АТ «Ощадбанк» надійшли заперечення, відповідно до яких представник стягувача просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, оскільки рішення суду боржником добровільно не виконано, факту припинення обов`язку боржника не встановлено, подвійне стягнення заборгованості не проводиться. У період з 25.12.2012 року по 10.02.2023 року виконавчий лист № 2-209/2010 від 26.05.2010 року неодноразово пред`являвся банком до примусового виконання, що підтверджується заявами від 14.11.2013 року, 29.07.2014 року, 08.04.2015 року, 04.04.2016 року, 31.08.2016 року. Зазначене свідчить про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання переривався та становив до 14.02.2026 року, що також було встановлено ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року, постановленою за розглядом скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Цинєва В.О.

02.05.2023 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого пропуск АТ «Ощадбанк» встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наслідком не проведення останнім процесуальних дій, що є його відповідальністю. Заяви про прийняття до виконання від 14.11.2013 року за вих. №1411-13/1, 29.07.2014 року за вих. № 28/01-19/15202, 08.04.2015 року за вих. № 28/01-3/400/7593, 04.04.2016 року за вих. № 28/01-3/400/4914, 31.08.2016 року за вих. № 28/01-3/400/13132 ОСОБА_1 та її представник ставлять під сумнів, тому без дослідження оригіналів, просять суд не брати їх до уваги. Наявність цих заяв не спростовує факту, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився 26.12.2015 року. Зворотна сторона виконавчого листа не містить доказів того, що у період з 26.12.2012 року по 02.07.2019 року виконавчий лист приймався до виконання. Ухвала Миколаївського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року, постановлена за розглядом скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Цинєва В.О., оскаржена останньою в апеляційному порядку. Також представник боржника просить не брати до уваги довідку щодо руху коштів по рахункам АТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я ОСОБА_1 , оскільки вона не стосується предмета доказування.

02.05.2023 року на адресу суду від приватного виконавця Цинєва В.О. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких останній просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

02.05.2023 року на адресу суду від АТ «Ощадбанк» надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких представник стягувача просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Судове засідання від 20.04.2023 року було відкладено за клопотанням представника заявника.

В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримали та просили її задовольнити. Також, ОСОБА_1 зазначила, що на теперішній час процедура ліквідації ПП «Мрія» не завершена, продовжується відчуження належного підприємству майна в рахунок боргів. Інший боржник за виконавчим листом ОСОБА_2 помер у 2012 році.

Представник стягувача АТ «Ощадбанк» в судовому засіданні просила у задоволенні заяви відмовити. Також зазначила, що ПП «Мрія» є боржником ще по декільком кредитним договорам, тому відчуження його майна іде на погашення інших боргів. У межах даної справи борг стягується саме із ОСОБА_1 .

Приватний виконавець Цинєв В.О. в судове засідання не з`явився, про час місце його проведення був повідомлений належним чином через офіційну електронну адресу. У відзиві та додаткових поясненнях просив розглянути заяву ОСОБА_1 за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 12.05.2010 року у справі № 2-209/2010 позов прокурора Миколаївського району Одеської області в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк» України задоволено; із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та приватного підприємства «Мрія» солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 253 085,47 грн. та судові витрати.

Вказане рішення набрало законної сили 25.05.2010 року та 26.05.2010 року було видано виконавчий лист № 2-209/2010.

Зі зворотної сторони виконавчого листа № 2-209/2010 від 26.05.2010 року вбачається, що 25.12.2012 року його було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», залишок боргу 112 763,09 грн.

На зворотній стороні виконавчого листа № 2-209/2010 від 26.05.2010 року також маються відмітки державних виконавців Варенчук О.Д., Рожко О.В. про відмову у відкритті виконавчих проваджень на підставі п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (без зазначення дати), виконавця Рудяк М.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» від 15.07.2021 року, державного виконавця Чуй О.М. про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 13.02.2023 року.

Заявами від 14.11.2013 року за вих. №1411-13/1, 29.07.2014 року за вих. № 28/01-19/15202, 08.04.2015 року за вих. № 28/01-3/400/7593, 04.04.2016 року за вих. № 28/01-3/400/4914, 31.08.2016 року за вих. № 28/01-3/400/13132 ПАТ «Державний ощадний банк України» звертався до ВДВС про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-209/2010 від 26.05.2010 року.

Постановою заступника начальника ВДВС Березівського міжрайонного відділу в Одеській області від 18.11.2013 року було відкрито виконавче провадження № 40928063 за виконавчим листом № 2-209/2010 від 26.05.2010 року.

Постановами заступника начальника ВДВС Березівського міжрайонного відділу в Одеській області від 12.08.2014 року, 16.04.2015 року, 14.04.2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) за виконавчим листом № 2-209/2010 від 26.05.2010 року на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на підставі ухвали № 32/110-10-3458, виданої 03.06.2011 року Господарським судом Одеської області даний борг включено до реєстру вимог кредиторів.

Після чого, за виконавчим листом № 2-209/2010 від 26.05.2010 року заступником начальника відділу Березівського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Молчановим Є.О. 02.07.2019 року було відкрито виконавче провадження №59441651. Боржником зазначено ОСОБА_1 .

У червні 2021 року ОСОБА_1 зверталася до Миколаївського районного суду Одеської області із скаргою на дії заступника начальника відділу Березівського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Молчанова Є.О. та виконавця Рудяк М.В. Провадження за цією скаргою ухвалою суду від 28.07.2021 року було закрито на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Постановою старшого державного виконавця Березівського міжрайонного ВДВС ПМУЮ України Рудяк М.В. від 15.07.2021 року було скасовано постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження від 02.07.2019 року, оскільки на підставі Господарського суду Одеської області від 03.06.2011 року по справі № 32/110-10-3458 вимоги АТ «Ощадбанк» по виконавчому листу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості по кредиту були включені до реєстру вимог кредиторів.

Повідомленням від 15.07.2021 року виконавчий лист № 2-209/2010 від 26.05.2010 року на підставі п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

12.07.2022 року начальником відділу Березівського відділу ДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Гавриловичем Ю.В. після перевірки виконавчого провадження №59441651 на підставі абз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», було ухвалено постанову про скасування документу «Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» від 15.07.2021 року.

12.07.2022 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-209/2010 від 26.05.2010 року, боржник ОСОБА_1

13.02.2023 року постановою старшого державного виконавця Березівського відділу ДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Чуй О.М. виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

10.03.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. за заявою АТ «Ощадбанк» про примусове виконання відкрито виконавче провадження № 71260825 про стягнення залишку боргу 112 763,09 грн. з виконання виконавчого листа № 2-209/2010, боржником зазначено ОСОБА_1 .

У межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року були прийняті постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі - 11 276,30 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі - 469,00 грн., про звернення стягнення на майно боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 грн., про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 124 508,39 грн., про арешт майна боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 грн.

У березні 2023 року ОСОБА_1 зверталася до Миколаївського районного суду Одеської області із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання на рішення приватного виконавця Цинєва В.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року у задоволенні скарги було відмовлено.

У вказаній ухвалі зазначено, що «На виконавчому документі наявна відмітка Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.02.2023 року про повернення виконавчого документу стягувану, керуючись статтею 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи відмітку про повернення виконавчого документу стягувану, строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого документу становив до 14.02.2026 та виконавцем у межах строку пред`явлення виконавчого документу було відкрито виконавче провадження.»

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За положеннями частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Суд наголошує на тому, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018 року, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

У постанові від 20.02.2019 року у справі №2-4671/11 Верховний Суд вказав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/13239/15-ц містяться висновки, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII). Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, визначених у частині четвертій статті 4 та у частині третій статті 5 Закону № 1404-VIII, не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання.

Згідно із п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на травень 2010 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Відповідно до п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на грудень 2012 року), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За вимогами статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на грудень 2012 року), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

За положеннями п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 22.12.2011 року), державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого

провадження, у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 02.06.2016 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набранні ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі - відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У частинах 4 та 5 цієї статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 02.06.2016 року), приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в інших випадках, передбачених законом. При поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов`язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

За вимогами абз.3 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно із п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, посилається на закінчення 26.12.2015 року строку пред`явлення виконавчого листа № 2-209/2010 до виконання.

Проте, суд не може погодитися із таким твердженням, оскільки з матеріалів справи вбачається, що за виконавчим листом № 2-209/2010 від 26.10.2010 року за заявами стягувача неодноразово відкривалися виконавчі провадження, зокрема № 40928063 від 18.11.2013 року, № 59441651 від 02.07.2019 року, № 59441651 від 12.07.2022 року (після скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 15.07.2021 року), № 712660825 від 10.03.2023 року.

Крім того, постановами заступника начальника ВДВС Березівського міжрайонного відділу в Одеській області від 12.08.2014 року, 16.04.2015 року, 14.04.2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмова у прийнятті до провадження виконавчого документу) за виконавчим листом № 2-209/2010 від 26.05.2010 року на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на підставі ухвали № 32/110-10-3458, виданої 03.06.2011 року Господарським судом Одеської області даний борг включено до реєстру вимог кредиторів.

Посилання представника заявника на правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/13239/15-ц, суд не може взяти до уваги, оскільки вона стосується інших норм права, а саме статей 4 та 5 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 02.06.2016 року), а не п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року).

Із досліджених судом матеріалів вбачається, що після повернення виконавчого листа № 2-209/2010 від 26.05.2010 року стягувачу 25.12.2012 року за п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року), банк щороку звертався до ВДВС із заявами про відкриття виконавчого провадження, тобто здійснював усі залежні від нього дії щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

На теперішній час відкрито виконавче провадження № 712660825, у межах якого здійснюється стягнення.

Отже, строк пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання в порядку ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року) та ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 02.06.2016 року) неодноразово переривався, та востаннє строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив до 14.02.2026 року, що також було встановлено ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року.

Окрім того, обов`язок ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором не припинений, рішення суду, яке набрало законної сили, у повному обсязі не виконано, помилковість видачі виконавчого листа відсутня, також інших підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом не встановлено.

За встановлених обставин справи та вимог закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому відповідні вимоги ОСОБА_1 мають бути залишені без задоволення.

Вимога ОСОБА_1 про зобов`язання приватного виконавця Цинєва В.О. повернути безпідставно стягнуті кошти з рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року, є похідною, тому також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Овсепян Юлія Сергіївна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду або через Миколаївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 04.05.2023 року.

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА