ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м.Суми

Справа №573/1858/22

Номер провадження 22-ц/816/354/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маховика Романа Васильовича

на заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2023 року, у складі судді Замченко А.О., ухвалене у м. Білопілля,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Маховика Р.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивував тим, що судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року з нього на користь відповідачки на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. При цьому вказував на наявність обов`язку надання матеріальної допомоги своїй дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася під час спільного проживання з ОСОБА_5 , а також обов`язку по сплаті аліментів в розмірі 150 грн за рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 25 вересня 2009 року на дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від шлюбу із ОСОБА_1 , та надання їй матеріальної допомоги.

Крім того, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_7 , на базі їх родини створено прийомну сім`ю, до якої з 16 листопада 2011 року на виховання та спільне проживання влаштовано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після розірвання шлюбу 06 березня 2018 року між ним і ОСОБА_7 , він проживає окремо, але продовжує піклуватися про дітей, допомагає утримувати їх матеріально. Також, він надає матеріальну допомогу своїм непрацюючим батькам похилого віку ОСОБА_10 , 1944 року народження, та ОСОБА_11 , 1950 року народження. 12 серпня 2022 року він уклав новий шлюб з ОСОБА_12 .

Посилаючись на перебуванні на його утриманні чотирьох дітей, на двох з яких стягуються аліменти, та батьків-пенсіонерів, просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 до 1/8 частини його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Маховик Р.В., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши до стягнення аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказує, що при видачі судового наказу про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати докази свого майнового стану, не враховано стягнення з нього аліментів на дочку ОСОБА_6 від іншого шлюбу та надання регулярної матеріальної допомоги дочці від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також двом прийомним дітям та батькам похилого віку. Доводить, що на цей час на утриманні позивача фактично перебуває четверо дітей та батьки-пенсіонери, однак цим обставинам суд не надав належної правової оцінки.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Маховика Р.В. 20.03.2023 року надійшла заява про розгляд справи без його та позивача участі. Апеляційну скаргу підтримують і просять її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю (а.с. 23).

Судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року, який набрав законної сили 23 вересня 2022 року, з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_2 (а.с. 6).

Крім того, позивач ОСОБА_1 від шлюбу із ОСОБА_5 має дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Із 04 березня 2005 року по 25 вересня 2009 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , з якою мають спільну дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9, 11).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 вересня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 150 грн щомісячно, починаючи стягнення з 14 квітня 2009 (а.с. 11).

Із 04 березня 2011 року по 06 квітня 2018 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_16 (а.с. 17).

На підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації Сумської області від 14 листопада 2011 року № 914 на базі їхньої родини було створено прийомну сім`ю за місцем їх проживання та з 16 листопада 2011 року передано на виховання ОСОБА_1 та ОСОБА_16 дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з виплатою соціальної допомоги на них (а.с. 14-16).

12 серпня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_17 (а.с. 19).

Батьки позивача ОСОБА_10 , 1944 року народження, та ОСОБА_11 , 1950 року народження, є пенсіонерами за віком (а.с. 20).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі на посаді солдата (а.с. 22).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував наявність у нього аліментних зобов`язань щодо іншої неповнолітньої дочки та мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту зміни його майнового стану, як платника аліментів, погіршення стану здоров`я, а визначений судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року розмір аліментів на сина сторін ОСОБА_13 відповідає вимогам сімейного законодавства і його зменшення суперечитиме інтересам дитини, не сприятиме його належному забезпеченню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд врахував, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, а також прийняв до уваги, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, отримує стабільний дохід, на підставі рішення суду має зобов`язання зі сплати аліментів на дочку ОСОБА_6 , народжену у другому шлюбі, його дочка від першого шлюбу ОСОБА_4 досягла повноліття, після розлучення із ОСОБА_16 він проживає окремо від прийомної сім`ї і в розумінні глави 20-1 СК України не є прийомним батьком ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , належні докази надання їм позивачем матеріальної допомоги не надано, батьки позивача отримують пенсію і не доведено їх потребу у фінансовій допомозі з боку сина, тому визначений судом розмір аліментів на сина від третього шлюбу відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Посилання позивача на відсутність достатнього заробітку, необхідного для сплати аліментів на двох дітей та для забезпечення особистих потреб, без надання відповідних доказів погіршення його майнового стану, не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, та не звільняє його від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина на рівні з матір`ю.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, визначений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, враховуючи право дітей на достойний рівень матеріального забезпечення і обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина, не може бути безпідставно заниженим.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача щодо не співмірності щомісячного розміру стягуваних аліментів на сина, із його щомісячним доходом та наявністю обов`язку надання утримання дочці, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

У правовідносинах, рішення суду в яких переглядається апеляційним судом, підставою для зменшення розміру стягуваних за судовими рішеннями аліментів на утримання дітей, є погіршення майнового стану платника аліментів, проте, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту такого погіршення свого майнового стану, як платника аліментів, після видачі судового наказу про стягнення аліментів на сина сторін та на час звернення з позовом, яке б було підставою для зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України.

Відповідно до судового рішення розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів не буде спрямоване на належне забезпечення дитини та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача на розписки, написані його дочками від попередніх шлюбів ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , про надання їм батьком періодичної фінансової допомоги на банківський рахунок (а.с. 8, 12) та на розписку колишньої дружини ОСОБА_19 про надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги прийомним дітям після розлучення (а.с. 18), оскільки на підставі них не можуть встановлюватися факти, які з огляду на Закон або звичай, встановлюються в документах.

Так, перерахування коштів на банківський рахунок підтверджується платіжним дорученням, придбання товарів (одяг, іграшки, продукти харчування), оплата відпочинку підтверджується відповідними розрахунковими документами (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маховика Романа Васильовича залишити без задоволення, а заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина