Головуючий у суді першої інстанції: Янченко А.В.
У Х В А Л А

8 травня 2023 року місто Київ

справа №3697366/22

провадження№22-ц/824/8122/2023

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шкоріної О.І., перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку 27 березня 2023 року подав апеляційну скаргу, в порядку ст.355 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 березня 2023 року з Києво-Святошинського районного суду Київської області витребувана цивільна справа №369/7366/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

13 квітня 2023 року з Києво-Святошинського районного суду Київської області до Київського апеляційного суду надійшла цивільна справа №369/7366/22.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, оскільки подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Згідно до ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою, в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Отже, оскільки апеляційна скарга на рішення суду, подана ОСОБА_1 , поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення строку останній не порушує, суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху, надавши строк для усунення недоліків, - 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім цього, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не відповідає вимогам пунктів 5, 6 ч.2 ст. 356 ЦПК України, а саме:

- не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення суду (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо) / п. 5 ч. 2 ст. 356 ЦПК України/;

- не зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції /п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України/.

Також, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У своїй апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Проте, Київський апеляційний суд не приймає вказані доводи, виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України " Про судовий збір".

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено пільги щодо сплати судового збору. Відповідно до пункту 13 частини 1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір", учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Водночас ця норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їхнього життєзабезпечення та членів їхніх сімей встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Статтею 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їхнім соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 цього Закону.

Отже, аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону "Про судовий збір" в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.

У постанові від 12 лютого 2020 року (справа №545/1149/17) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" необхідно враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Суд вказав, що пункт 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надає учасникам бойових дій пільги щодо першочергового відведення земельних ділянок лише для двох видів землекористування як підстави набуття права власності на земельні ділянки, а саме для індивідуального житлового будівництва, а також для садівництва і городництва.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у справі, у межах цієї справи ним не заявлено позовних вимог, пов`язаних з порушенням його прав, а тому він не звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону. Інших підстав для звільнення від сплати судового збору апелянт не вказав.

Тому, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

ОСОБА_2 за подання позовної заяви до суду судовий збір не сплачувала, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати такого.

Так, при поданні позовної заяви у 2022 році позивач мала б сплатити судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1488,60 грн. (992,40 грн. х150%)

Враховуючи наведене, апелянт повинен сплатити судовий збір в розмірі 1488,60 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: ГУК м. Києва у Солом`янському районі 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача: UA 0026010; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходу бюджету 22030101 призначення платежу: судовий збір за позовом (за апеляційною скаргою) у справі ун.№, ______ ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, буд.2-а.

Платіжний документ про сплату судового зборуабо документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону необхідно надати апеляційному суду.

Таким чином, апелянту необхідно усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість судового рішення; зазначитиі нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції. Надати копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи ( п.2 ч.4 ст. 356 ЦПК України); надати платіжний документ про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; подати обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Надати ОСОБА_1 строк десять днів, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків:

- щодо виконання вимог ст.356 ЦПК України (надати оригінал платіжного документу про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; виконати вимоги п.5,6 ч.2 ст. 356 ЦПК України; п.2 ч.4 ст. 356 ЦПК України);

- щодо виконання вимог ст. 357 ЦПК України (подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, з зазначенням підстав для поновлення строку).

Попередити, ОСОБА_1 , що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційні скарги будуть вважатися неподаними та повернуті особі, яка їх подала.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку невиконання вимог ч.3 ст. 357 ЦПК України або визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження може бути відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна