Справа № 359/8805/22
Провадження № 2/359/724/2023
18 квітня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, -
23 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , яким просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 грудня 2019 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване за № 2-1166.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , 1937 року народження. Після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_4 та позивач, як донька. Інші спадкоємці, а саме донька ОСОБА_2 , спадщину у встановлений законом строк протягом шести місяців не прийняла. Мати відмовилась від своєї частки на спадщину на користь ОСОБА_1 у зв`язку з чим частка позивача становить 2/3 частини. ОСОБА_2 хоч і зареєстрована у спірному спадковому майні, проте більше 10 років не проживає у ньому, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Крім того, подана нею заява про прийняття спадщини подана до нотаріуса вже після спливу шестимісячного строку.
Всупереч наведеному, 13 грудня 2019 року державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевська М.В. видала на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому зазначила, що відповідач успадкувала 1/3 частки спадкового майна після померлого ОСОБА_3 .. Враховуючи відсутність ОСОБА_2 по місцю реєстраціїї протягом останніх 10 років, що встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року у справі за № 359/5660/20 та подачу відповідачем до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 з пропуском шестимісячного строку, ОСОБА_1 вважає безпідставним і помилковим видання державним нотаріусом 13 грудня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, через просить його скасувати.
Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 січня 2023 року. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
08 лютого 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 13 березня 2023 року. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористалась. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, а розгляд справи здійснити у його відсутність.
Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, повно та всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини та дійшов наступних висновків.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік помер ОСОБА_3 . Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 02 квітня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 3).
Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлю-них статтею 1259 цього Кодексу.
За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно вимог ч. 1 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодав-цем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За змістом ст. 1278, ч. 5 ст. 1268 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З копії спадкової справи за № 225/2019, заведеної 12 липня 2019 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , встановлено наступне.
Спадщину після померлого ОСОБА_3 прийняла його донька ОСОБА_1 , шляхом подачі нотаріусу заяви від 12 липня 2019 року.
Ступінь родинного зв`язку між даними особами підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 10 грудня 1971 року районним бюро ЗАГС у м. Бориспіль, де вказано, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Зміна дівочого прізвища позивача з ОСОБА_6 на подружнє ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 13 жовтня 1990 року відділом ЗАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області, де вказано, що шлюб взяли ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у зв`язку з чим подружжю присвоєно єдине прізвище ОСОБА_7 .
Дружина померлого ОСОБА_4 подала до нотаріуса 12 липня 2019 року заяву, якою від належної частки спадщини від ОСОБА_3 відмовилась на користь доньки ОСОБА_1 ..
Статус ОСОБА_4 , як дружини покійного, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 08 листопада 1963 року Маловчанівською сільською радою Білоцерківського району Київської області.
Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За змістом ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно роз`ясень, наведених у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На підставі заяви від 15 жовтня 2019 року на ім`я позивача державним нотаріусом Кардашевською М.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якого ОСОБА_1 набула у спадщину 2/3 частини спадкового майна, а ОСОБА_2 набула у спадщину 1/3 частини спадкового майна, що лишилось від померлого ОСОБА_3 .
Судом також встановлено, що 13 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала в органи нотаріату заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку в спадковому майні.
Ступінь родинного зв`язку між ОСОБА_3 та відповідачем підтверджується копією свідоцтва про народження за № НОМЕР_5 виданого 02 листопада 1964 ЗАГС Бориспільського району Київської області, де вказано, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4
13 грудня 2019 року державним нотаріусом Кардашевською М.В. на ім`я відповідачки видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким ОСОБА_2 набула у спадщину 1/3 частину спадкового майна, що лишилось від померлого ОСОБА_3 .
На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року ухваленого за наслідком розгляду цивільної справи за № 359/5660/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Бориспільська міська державна нотаріальна контора Київська область про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, проте більше як 10 років не проживає у будинку батьків за адресою : АДРЕСА_1 .
Вказане рішення суду набрало законної сили 14 червня 2021 року.
Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З наведеного суд приходить переконання, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Строк для прийняття спадщини та подачі спадкоємцем відповідного змісту заяви до нотаріальних органів передбачений у ч. 1 ст. 1270 ЦК України, перебіг якого починається з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 1.1, 1.7 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або про встановлення факту смерті особи в певний час не може бути прийнято нотаріусом на підтвердження факту смерті.
Відтак, часом відкриття спадщини є дата смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи наведене, всі спадкоємці, що виявили бажання прийняти спадщину від померлого ОСОБА_3 мали подати заяву до нотаріального органу в строк до 01 жовтня 2019 року включно.
За змістом п. 3.3, 3.13 розділу 10 вказаного Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Зважаючи на вказане судом встановлено, що ОСОБА_2 подано до нотаріального органу заяву про прийняття спадщини від померлого ОСОБА_3 з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а саме 13 грудня 2019 року.
Відповідно вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України та п. 3.15 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно ч. 2 вказаної статті за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Разом з тим, матеріали справи та копія спадкової справи не містять доказів погодження чи згоди інших спадкоємців на подачу ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини поза межами шестимісячного строку.
Відповідно ч. 3 ст. 1270 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Доказів звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 до суду сторонами не надано.
Згідно п. 4.14. розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє : факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Всупереч наведеному та в порушення вимог ст. 1270 - 1272 ЦК України та п. 3.3, 3.13, 3.15 вказаного Порядку державний нотаріус видав 13 грудня 2019 року на ім`я відповідача оскаржуване свідоцтво про прийняття спадщини.
Наведені дії державного нотаріуса суд вважає помилковими та безпідставними, оскільки ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини не проживала разом з спадкодавцем, подала заяву до нотаріального органу про прийняття спадщини з пропуском шестимісячного строку, згода інших спадкоємців на прийняття відповідачем спадщини поза шестимісяч-ним строком відсутня, ОСОБА_2 в судовому порядку не надано додатковий строк для прийняття спадщини від померлого батька ОСОБА_3 .
Відповідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім`я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване).
Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його не уповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя, тощо.
При цьому, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду, а відповідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути : визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі за № 414/811/17 вказано, що порушення у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.
Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі за № 916/780/18, свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зважаючи на встановлені вище обставини, суд приходить висновку, що позовні вимог ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню, а свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 грудня 2019 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване за № 2-1166, слід визнати недійсним.
При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.. Наведене підтверджується платіжним дорученням № 45273543-2 від 22 листопада 2022 року.
Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.
Зважаючи на задоволення позову в повному обсязі, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп..
На підставі викладеного та керуючись ст. 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261 - 1268, 1270, 1278, 1297, 1300 Цивільного кодексу України, ст. 10, 12, 76-81, 133, 141, 259-265, 353-354ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним задовольнити.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 грудня 2019 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване в реєстрі за № 2-1166.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Відомості про позивача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 05 травня 1996 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, код платника податків НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .
Відомості про відповідача : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий 07 жовтня 2008 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, код платника податків НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 27 квітня 2023 року.

Суддя Л.В. Яковлєва