РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/2094/23

провадження у справі № 2/0285/585/23

26 квітня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.

сторони у справі: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановив:

03.04.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

В обгрунтування позову зазначено, що спільний син ОСОБА_3 на даний час продовжує навчання на денному відділенні в Новоград-Волинському політехнічному фаховому коледжі на бюджетній формі навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Після досягнення сином повноліття відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти, нічим не коментуючи свою відмову. Коштів позивача не вистачає на повноцінне навчання та утримання сина. Оскільки добровільної угоди про розмір матеріального допомоги синові не досягнуто, позивач змушена звернутися до суду.

05.04.2023 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.04.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він фактично визнав позовні вимоги частково, зокрема не заперечив проти стягнення аліментів в розмірі 1/10 частці від його доходів. В обгрунтування відзиву вказав, що наразі перебуває в офіційному шлюбі, має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей та дружину. Власного житла немає, проживає з сім`єю в будинку батьків. Транспортних засобів у власності немає. Проходить службу у ЗСУ, від чого отримує заробітну плату. Згоден сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/10 частки від доходів, хоча і такий розмір змусить його зменшити певні найнеобхідніші витрати. З позивачем намагався врегулювати питання сплати аліментів на повнолітнього сина в добровільному порядку, однак остання не погодилася з розміром аліментів, який запропонував.

У судове засідання позивач не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена, заявила клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач до суду не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розгдати справу без його участі з врахуваннгям обставин та доказів. викладених у відзиві.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено, що батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , що слідує з копії свідоцтва про народження/ а.с.7/.

У зв`язку з одруженням позивач змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 /а.с.3/.

Повнолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю, позивачем у справі, що відповідачем визнається.

Згідно довідки №342 від 31.03.2023 року ОСОБА_3 навчається на денному відділенні в Новоград-Волинському політехнічному фаховому коледжі на бюджетній формі навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року /а.с.4/.

Позивач посилається на те, що у зв`язку з навчанням син потребує матеріального утримання також від батька, який такого утримання не надає, хоча має таку змогу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

А тому, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже на підставі наданих доказів, при розгляді справи судом встановлено, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги також від батька, який таку допомогу не надає добровільно, хоча має таку змогу, оскільки є здоровим, працездатним, проходить військову службу в ЗСУ, від чого отримує достатній регулярний заробіток.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 одружений, має двох неповнолітніх дітей, 2012 р.н, та 2016 р.н./а.с.26,27,28/.

З довідки про доходи ОСОБА_2 від 18.04.2023 року вбачається, що останній отримує заробітну плату, з якої відповідно вираховуються аліменти. Так за період з 01.10.2022 року по 31.03.2023 року відповідачу було нараховано 237399,67 грн, з яких відраховано аліментів - 78358,63 грн, фактично отримав заробітної плати- 156708,33 грн /а.с.32/.

Згідно довідки Звягельського ВДВС від 21.04.2023 року № 26204 вбачається, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-936 від 28.01.2009 року, про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , позивача у справі, на утримання дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення повноліття. Заборгованість по аліментах - відсутня станом на 01.04.2023 року/а.с.34/.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, вартості проживання в гуртожитку, тощо), позивач не надала.

Таким чином доводи позовної заяви в частині присудження аліментів в розмірі 1/4 частини, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачем представлено не було.

Враховуючи, що син сторін у справі є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, частково визнає позовні вимоги, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитина, вважає, що аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Таким чином позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви.

У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - зокрема у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1073 грн 60 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 (однієї десятої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.04.2023 року і до закінчення навчання сином, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

- позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) ;

- відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 ).

Дата складення повного судового рішення - 28.04.2023 року.

Суддя А.В.Михайловська