Справа №751/491/23
Провадження №2/751/514/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Бобровник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана ними за час шлюбу.

За життя померла дружина заповіт не складала, тому спадкування здійснюється за законом.

На час відкриття спадщини до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 належали позивач та її дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є громадянкою російської федерації та має право на постійне проживання на території України.

Позивач з ОСОБА_4 були зареєстровані та постійно проживали із спадкодавцем, а тому в силу ст. 1268 ЦК України вважались такими, що прийняли спадщину.

Позивач пояснює, що в подальшому ним було прийнято рішення відмовитись від своєї частки у спадщині, у зв`язку з чим він звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Бєлової Ольги Степанівни з заявою про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті його дружини ОСОБА_3 .

Отже, єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 після його відмови від спадщини була дочка ОСОБА_2 , яка подала заяву у визначений строк про прийняття спадщини.

24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення в Україну. Цього ж дня 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 було введено воєнний стан по всій території України, який неодноразово продовжувався та діє і дотепер. Війська російської федерації проводили масовані обстріли житлових районів українських міст і сіл з використанням артилерії, реактивних систем залпового вогню, авіабомб і балістичних ракет. Активні бойові дії тривали і на Чернігівщині, у зв`язку з чим він змушений був покинути своє місце проживання у м. Чернігові.

14 квітня 2022 року його було взято на облік внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України також було запроваджено низку змін у національному законодавстві країни, в тому числі і в нотаріаті.

Тому, коли в подальшому ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріусом в усному порядку було їй відмовлено мотивуючи відмову тим, що вона с громадянкою російської федерації, а тому в силу підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», на даний час не має права на спадщину.

Так, відповідно до підпункту 1 пункту 1 згаданої вище Постанови в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вичиняються з урахуванням таких особливостей (заборон): незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1272), зупиняються. У разі звернення такої особи за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Ці обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, та не поширюються на нотаріальні дії із засвідчення справжності підпису на заяві про вихід з громадянства Російської федерації та посвідчення заповіту військовополоненого, а також на звернення юридичних осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим підпункту 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Отже враховуючи, що він відмовився від свої частки у спадщині на користь ОСОБА_2 , проте на даний час вона позбавлена права звернення за вчиненням нотаріальної дії на весь період дії воєнного стану та місяць після його скасування, ним було прийнято рішення про відкликання своєї заяви на відмову від спадщини та подачі заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи, що він внутрішньо переміщена особа і наразі місце його фактичного проживання є Кіровоградська область, транспортне сполучення з Черніговом є дуже складним, він одразу як зміг звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. з заявою про відкликання поданої ним 22 листопада 2021 року заяви про відмову від спадщини та подання заяви про прийняття спадщини, проте нотаріус йому роз`яснила, що він пропустив визначений законодавством строк для прийняття спадщини, та запропонувала звернутись до суду з позовною заявою про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала на адресу суду заяву про визнання позову, та про розгляд справи без її участі.

Представником відповідача Чернігівської міської ради подано до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі; при прийнятті рішення у справі покладаються на розсуд суду.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (а.с.19), про що 03 листопада 2021 року складений відповідний актовий запис №3710 (а.с. 24).

За життя померла ОСОБА_3 заповіт не складала.

Згідно договору купівлі продажу квартири від 19.11.2015 року, померлій ОСОБА_3 належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 26-27).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 28.12.2022 року позивач разом з відповідачем ОСОБА_2 проживали разом (а.с. 23).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 зареєстрована за номером у спадковому реєстрі 68699125 приватним нотаріусом Беловою О.С. (а.с. 25).

Згідно посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_2 є громадянкою російської федерації (а.с.21).

14 квітня 2022 року позивача було взято на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.15).

Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Беловою О.С. відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з пропущеним строком для подання такої заяви (а.с. 31).

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Частиною 6 статті 1273 ЦК України встановлено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи, що позивач являється спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_3 пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, зокрема у зв`язку з тим, що він мав намір відмовитися від спадщини саме на користь спадкоємиці за законом ОСОБА_2 , проте на момент відмови не міг передбачити неможливість в подальшому оформлення спадщини останньою, та враховуючи, що він одразу як стало відомо про неможливість успадкування майна померлої ОСОБА_3 її дочкою ОСОБА_2 , звернувся до нотаріусу з заявою про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини, разом з тим враховуючи незначний проміжок часу, що пройшов після спливу строку для прийняття спадщини та віддаленість місця його фактичного проживання від місця відкриття спадщини, та беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, і визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко