ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 385/1232/22

провадження № 22-ц/4809/296/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Заваллівська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про захист права на повагу до гідності, честі і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року (суддя Венгрин М.В.),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позових вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та ОСОБА_2 в якому просить суд:

1. визнати, що Заваллівська селищна рада та ОСОБА_2 порушили його право на повагу до гідності та честі;

2. зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену ним інформацію у той самий спосіб, у який вона була поширена;

3. стягнути із Заваллівської селищної ради 10000000 гривень на відшкодування завданої йому моральної шкоди;

4.зобов`язати Заваллівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області провести громадські слухання для вирішення питання розподілу присуджених коштів, які він зобов`язується передати на розвиток громади.

В обґрунтування позову вказує, що він проживає в смт Завалля Голованівського району Кіровоградської області та є депутатом Кіровоградської обласної ради. Систематично займається захистом прав жителів громади, неодноразово виступав проти незаконного продажу майна, яке належить жителям громади Заваллівської ОТГ.

Восени 2021 року, на зібранні жителів Заваллівської громади, селищний голова ОСОБА_3 повідомила жителів, що вона вимушена закрити медичний заклад - лабораторію (для здачі аналізів) лише в зв`язку з тим, що позивач вкрав «трубу» вартістю 10 мільйонів гривень, і тому орган влади не може утримувати цей заклад.

В серпні місяці 2022 року, після аварії каналізації в селищі, ОСОБА_3 звинуватила позивача в тому, що «якби він не вкрав трубу, то селищна рада змогла б здійснювати ремонт каналізації». Інформація була поширена серед значної кількості мешканців селища. Під «трубою» мається на увазі напорно-самостікаюча ливнева каналізація очисних споруд.

Позивач зазначає, що в результаті поширення недостовірної інформації він відчув погіршення ставлення до нього оточуючих. Адже його привселюдно звинуватили в тому, що він завдав шкоди своїм землякам. Тобто, дії відповідачів спричинили істотні зміни в його житті, а також вплинули на самооцінку. В зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом (а.с.1-7).

Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.14-15). Судом запропоновано позивачеві сплатити судовий збір у розмірі 1 984,80 грн за дві позовні вимоги немайнового характеру та 150 000 грн за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 на виконання вищезазначеної ухвали суду від 27 жовтня 2022 року подано квитанцію про сплату судового збору на суму 2 481,00 грн (а.с.22), а також заявлено клопотання про внесення змін до ухвали суду від 27 жовтня 2022 року в частині оплати судового збору, оскільки позивач вважає, що він звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди (а.с.24).

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву суд зазначив, що позивач сплатив судовий збір лише на суму 2 481, 00 грн, чим в повній мірі не усунув недоліки зазначені в ухвалі від 27 жовтня 2022 року.

З приводу поданої позивачем заяви в якій він просить внести зміни до ухвали суду в частині судового збору, суд роз`яснив, що до повноважень суду першої інстанції не входить внесення змін до ухвал суду.

Предметом позову у даній справі є визнання недостовірною інформації та її спростування, і стягнення моральної шкоди заявлено позивачем саме внаслідок поширення такої інформації, а тому норми п. 13 ч. 2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" не можуть бути застосовані до вказаних спірних правовідносин.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що при постановленні ухвали судом порушено норми матеріального права, що полягає в наступному.

Спеціальним законом який регулює порядок сплати судового збору встановлено ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до п.13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Посилаючись на численні правові позиції Верховного Суду зазначає, що судовий збір не справляється, як при зверненні з позовом до органів державної влади про стягнення матеріальних збитків так і при стягнені моральної шкоди. Приписи п.13 ч.2 ст. 3 ЗУ « Про судовий збір» не передбачають буть - яких виключень. Підстави відшкодування шкоди встановленні Главою 82 ЦК. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже законодавець не встановив обмежень щодо підстав відшкодування моральної шкоди нанесеної діями, рішеннями та бездіяльністю службових та посадових осіб органу місцевого самоврядування. Фактично суд першої інстанції перебрав на себе повноваження Верховного суду відступив від правових позицій Верховного Суду проте не обґрунтував підстав та необхідності відступлення від вищезазначених правових позицій Верховного Суду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подана 01 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року витребувано з Гайворонського районного суду Кіровоградської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та ОСОБА_2 про захист права на повагу до гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків.

Оскільки недоліки апеляційної скарги усунуто позивачем у встановлений судом строк, 10 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

24 січня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

24 лютого 2023 року розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 продовжено на 15 днів, про що постановлено відповідну ухвалу.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом даного позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення ч. 3 ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Так, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі, позивач зазначає, зокрема, що: «Позов подається з підстав поширення Відповідачем 1 та Відповідачем 2 недостовірної інформації щодо заволодіння майном комунальної власності. …Позов подається до органу місцевого самоврядування і до фізичної особи, тому що селищний голова ОСОБА_3 , поширюючи недостовірну інформацію, діяла як службова особа органу місцевого самоврядування».

З викладеного вбачається, що факт завдання моральної шкоди позивач чітко та однозначно пов`язує саме з порушенням його немайнового права на повагу до гідності та честі, що полягало у поширенні відповідачами недостовірної інформації, а не з дією, рішенням чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, його посадової особи при здійсненні ними своїх повноважень.

Враховуючи наведене, судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має бути сплачений у встановлених законом порядку і розмірі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не виконав в повному обсязі передбаченого законом обов`язку щодо сплати судового збору за подання позовної заяви, а тому обґрунтовано її повернув.

Крім того, апелянт виконуючи вимоги ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, якою йому запропоновано сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі, погодився з тим, що підстави для звільнення його від сплати судового збору відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище обставин і не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О. А. Письменний