Справа № 303/5815/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Покровської міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів вказуючи, що 09.01.2016 між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони перестали проживати однією сімєю після народженням сина і розірвали шлюб 03.12.2018. Після припинення шлюбних відносин син залишилася на повному її вихованні та утриманні, а відповідач з народження дитини не бере участі у її вихованні. Судовим наказом № 2-н/235/160/17 від 12.10.2017 виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі частки з усіх видів його заробітку-доходу щомісячно, починаючи з 03.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Покровського відділу державної виконавчої служби за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 31.05.2022 року в розмірі 158951,25 грн. Відносно відповідача внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме ухилення від сплати аліментів. Після припинення спільного проживання відповідач із сином не спілкується, не приймає жодної участі у його матеріальному забезпеченні та вихованні, не цікавиться дитиною. Вихованням, доглядом та лікуванням сина займається самостійно за рахунок належних їй коштів. Вона працює на посаді Головного державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності, обліку єдиного внеску, управління інфраструктури та бухгалтерського обліку Головного управління ДПС у Донецькій області. За час роботи в даній установі зарекомендувала себе працівником, який здійснює роботу сумлінно. Відповідач неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України та відбував покарання. Таким чином, відповідач повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, не приймає жодної участі у його вихованні, лікуванні та матеріальному забезпеченні, взагалі не спілкується із сином, не цікавиться його розвитком та станом здоров`я. Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 за судовим наказом №2-н/235/160/17 від 12.10.2017 виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2022 відкрито провадження по справі, визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

07.02.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України.

Представник Виконавчого комітету Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї

Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із копії рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2018 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 09.01.2016, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Зазначеним рішенням шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно з судовим наказом виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 12.10.2017, із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 10.10.2017, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до виконавчого листа виданого 02.11.2017 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дружини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 10.10.2017 і до досягнення неповнолітньою дитиною - сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас, з довідки виданої Головним державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що згідно матеріалів виконавчого провадження №57249710, відкритого 20.09.2018 по виконавчому листу №235/520617 від 26.10.2017, ОСОБА_3 не працює, аліменти не сплачує, заборгованість по аліментам складає 158951,25 грн.

Відповідно до довідки виданої Головним державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що згідно матеріалів виконавчого провадження № 57249717, відкритого 20.09.2018 по виконавчому листу № 235/5205/17 від 02.11.2017 ОСОБА_3 не працює, аліменти не сплачує, заборгованість по аліментам складає 76103,69 грн.

Згідно витягу з ЄРДР, відносно відповідача внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, номер кримінального провадження: 0000010

Із довідки виданої суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2018 вбачається, що Красноармійським міськрайонним судом Донецької області проводився судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до довідки від 05.07.2022 виданої завідувачем ЗДО №42 «Золотий півник» Покровської міської ради Донецької області, ОСОБА_4 відвідує заклад дошкільної освіти, дитина охайна, доглянута, проживає разом з мамою. Вихованням дитини займається мама, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини. Батько дитини, ОСОБА_3 , вихованням дитини не займається, в садку жодного разу не був.

Відповідно до протоколу індивідуальної психологічної діагностики виданої практичним психологом КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» ОСОБА_4 на питання про батька відповів, що у нього не має батька, він десь далеко.

Позивачка працює на посаді головного державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності, обліку єдиного у правління інфраструктури та бухгалтерського обліку Головного управління ДПС у Донецькій області, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Із характеристики від 02.08.2022 виданої заступником начальника Головного управління ДПС у Донецькій області вбачається, що за час роботи ОСОБА_1 зарекомендувала себе дисциплінованим та акуратним робітником, ініціативним і здатним взяти на себе відповідальність в прийнятті рішень по складним питанням, які перебувають у її компетенції.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 7 грудня 2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу не піклується про свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні та утриманні, аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість за аліментами на утримання сина в сумі 158951,25 грн. Між батьком та сином відсутні спілкування та жодні взаємні почуття. Знаючи про розгляд справи, відповідач не скористався можливістю наладити відносини із сином, не виправився та не здійснив дій щодо належного виконання батьківських обов`язків. Наведене свідчить, що ОСОБА_3 самоусунувся від виховання сина, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистостей та характеру дитини, дати їй належний розвиток.

Зазначені обставини підтверджують дослідженими судом письмовими доказами.

Стаття 19 СК України передбачає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні спору суд бере до уваги висновок № 01/26-163 від 03.02.2023 органу опіки та піклування Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого, орган опіки та піклування Покровської міської ради дійшов висновку, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що за встановлених у судовому засіданні обставин наявні підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів судом встановлено наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів, позивачка посилалась на те, що в умовах повномасштабної війни вона із малолітнім сином являється внутрішньо переміщеною особою та вчинила всі дії спрямовані на те, щоб відповідач сплачував аліменти, використала всі можливі методи і єдиний метод який залишився - звернення до суду про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до довідок Верхньокоропецької сільської ради від 03.06.2022 № 2108-, №2108-, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяті на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2915-IX від 07.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Водночас суд вважає, що сам по собі факт повномасштабної війни в Україні та надання позивачці і її сину статусу внутрішньо переміщеної особи не є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , оскільки позивач повинен довести належними та допустимими доказами зміною матеріального.

Таким чином, позивачем не доведено наявність зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що за встановлених обставин підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів відсутні

Відповідно до ч1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно квитанції від 03.08.2022 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 171, 259, 263-265, 273, 354, 355, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 150, 164, 180-182, 192 СК України, Конвенцією про права дитини, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), третя особа: Виконавчий комітет Покровської міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя