Справа № 461/2550/22 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3229/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Назар Х.Б.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Палєй Ю.А., представника АТ «Ощадбанк» - адвоката Романової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором відновлювальноi кредитної лінії №2203-1293 вiд 27.10.2006 у розмірі 56 398,28 доларів США, з яких: борг по кредиту прострочений - 42 392,88 доларів США, пеня - 4 551,01 доларів США, розмір 3% річних по простроченому основному боргу - 8 003,87 доларів США, розмiр 3 % рiчних по прострочених процентів - 1 450,52 доларів США та судові витрати у розмірі 24 748,89 грн.

В обґрунтування поданого позову покликався на те, що 27.10.2006 року мiж акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лiнiї № 220-1293, згідно з умовами якого Позичальнику надано кредит на споживчі потреби в сумі 100 000 доларів США та терміном остаточного погашення не пізніше 27.10.2016. 27.10.2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між філією та Позичальником укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А. та зареєстрований в реєстрі за №1176, відповідно до якого предметом іпотеки виступала: однокімнатна житлова квартира, загальною площею 63,8 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з простроченням зобов`язання, 17.05.2011 року Банком пред`явлено позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ВГІРФО Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про: змiну умов договору відновлюваної кредитної лінії, стягнення кредитної заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації. 08.11.2012 року Галицьким районним судом м.Львова у справі №2-2002/11 позов задоволено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року з урахуванням додаткового рішення апеляційного суду Львівської області від 23.05.2016 рішення Галицького районного суду м.Львова від 08.12.2012 року скасовано та ухвалено в цій частині вимог нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.

Зазначав, що на виконання рішення, виконавчі листи були видані судом 21.11.2018 року, однак виконавчі дії щодо передачі предмета іпотеки на примусову реалізацію було розпочато лише 27.09.2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 66954776 (оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23.09.2021). В межах виконавчого провадження ВП № 66954776, суб`єктом оціночної діяльностi було визначено ринкову вартість предмета іпотеки станом на 26.11.2021 року, яка складала 2 285 400 грн. без ПДВ. Згідно Протоколу проведення електронних торгiв № 567484 від 27.01.2022 ДП «Сетам», предмет іпотеки було реалізовано на перших торгах за ціною 2 285 400 грн. 01.02.2022 від реалізації предмету іпотеки до Банку надійшло 1 970 782,73 грн., за рахунок яких було погашено 69 258,41 дол США, з яких: на тiло кредиту направлено 51 432, 15 дол США, на прострочені проценти 17 826,26 дол США. Постановою приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича від 08.02.2022 року виконавче провадження ВП № 66954776 було закінчено на підставі п.15 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Предметом даного позову є стягнення з відповідачки залишку заборгованості по кредиту, яка була стягнута за рішенням суду і залишилась не погашеною через недостатність коштів отриманих від примусової реалізації предмета іпотеки.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 2203-1293 від 27.10.2006 року у розмірі 56398,28 доларів США, з яких: прострочений борг по кредиту 42392,88 доларів США , пеня 4551,01 доларів США, розмір 3% річних по простроченому основному боргу -8003,87 доларів США, розмір 3% річних по прострочених процентах 1450,52 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 24748,89 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що судом не було враховано, що у позові щодо стягнення коштів вже було відмовлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року, що підтверджено касаційною інстанцією.

Зазначає, що той факт, що після продажу іпотечного майна з прилюдних торгів не було достатньо для погашення повної суми заборгованості, не дає права на звернення до суду за стягнення різниці між сумою боргу за кредитом та вартістю проданого майна лише на підставі договірних положень.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Палєй Ю.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника АТ «Ощадбанк» - адвоката Романової Н.В. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявність рішення суду у справі № 2-2002/11, яке не виконано ОСОБА_1 , не припиняє правовідносин сторін за кредитним договором, та не звiльняє відповідачку від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором, а тому вважав, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Колегія суддів не в повні мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що між сторонами укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-1293 від 27.10.2006 року у сумі 27 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,5% річних на умовах відновлювальної кредитної лінії до 27.10.2007 року з кінцевим терміном повернення кредиту 27.10.2011 року. Згодом, сторони уклали договір про внесення змін до Кредитного договору від 14.03.2007 року та договір про внесення змін до Кредитного договору від 11.02.2008 року, згідно з якими суму кредиту збільшено до 49 500,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на умовах відновлювальної кредитної лінії до 27.10.2008 року з кінцевим терміном повернення кредиту 27.10.2016 року, а згодом до 100 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на умовах відновлювальної кредитної лінії до 27.10.2008 року з кінцевим терміном повернення кредиту 27.10.2016 року.

Для забезпечення кредитного договору № 2203-1293 від 27.10.2006 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір.

Згідно з п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 .

За взаємною згодою сторін вартість предмета іпотеки, станом на 30 вересня 2006 року складає 496 400,00 гривень.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 08.11.2012 року позов Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України задоволено частково.

Змінено умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-1293 від 27.10.2006 року, укладеного між ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Львівське обласне управління АТ Ощадбанк, шляхом визначення терміну його виконання моментом набрання законної сили рішенням суду про зміну умов договору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Львівське обласне управління АТ Ощадбанк 116 202,30 доларів США, в тому числі 93 825,03 доларів США залишок несплаченого кредиту; 17 695,95 доларів США прострочених процентів; 2 659,31 долара США сума нарахованої пені по кредиту; 1 891,70 сума нарахованої пені по процентах; 130,31 долара США проценти за лютий 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Львівське обласне управління АТ Ощадбанк 1.820 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах якої діє її ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір від 27.10.2006 року, укладений між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дячуком Олександром Анатолійовичем за № Д-1176.

Визнано недійсними договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки нерухомого майна від 14.03.2007 року, укладений між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дячуком Олександром Анатолійовичем за №Д-276 та договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки нерухомого майна від 11.02.2008 року, укладений між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дячуком Олександром Анатолійовичем за №1303.

Звільнено з-під іпотеки квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Львівське обласне управління АТ Ощадбанк 38,50 грн. судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Львівське обласне управління АТ Ощадбанк задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м.Львова від 08 листопада 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 116202.30 дол. США, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_3 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором відновлюваної кредитної лінії та у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині вимог нове рішення.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії №2203-1293 від 27.10.2006 року, що становить 116 202,30 доларів США, в тому числі 93 825,03 доларів США залишок несплаченого кредиту; 17 695,95 доларів США прострочених процентів; 2 659,31 долара США сума нарахованої пені по кредиту; 1 891,70 сума нарахованої пені по процентах; 130,31 долара США проценти за лютий 2012 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №Д-1176 від 27.10.2006 року зі змінами від 14.03.2007 р. №Д-276, 11.02.2008 року №1303, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 , а саме, на квартиру АДРЕСА_3 шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з початковою ціною, що встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки , проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відмовлено ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним іпотечного договору від 27.10.2006 року, укладеного між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дячуком Олександром Анатолійовичем за № Д-1176; про визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки нерухомого майна від 14.03.2007 року, укладеного між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дячуком Олександром Анатолійовичем за №Д-276 та договору про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки нерухомого майна від 11.02.2008 року, укладеного між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дячуком Олександром Анатолійовичем за №1303; про звільнення з-під іпотеки та з - під арешту квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . В решті рішення суду залишено без змін.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягало до виконання протягом дії Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Додатковим рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2016 року заяву Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" про ухвалення додаткового рішення задоволено та відмовлено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" в задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 116202.30 дол. США заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №2203-1293від 27.10.2006 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства» Державний ощадний банк України» 3590.45 грн. судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення. Рішення апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки виселення та зняття з реєстрації залишено без змін. Додаткове рішення апеляційного суду Львівської області від 23 травня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення кредитної заборгованості залишено без змін.

На виконання рішення, виконавчі листи були видані Галицьким районним судом м.Львова 21.11.2018. Виконавчі дії щодо передачі предмета іпотеки на примусову реалізацію було розпочато лише 27.09.2021 в межах виконавчого провадження ВП № 66954776, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23.09.2021.

В межах виконавчого провадження ВП № 66954776, суб`єктом оціночної діяльності було визначено ринкову вартість предмета іпотеки станом на 26.11.2021, яка складала 2 285 400 грн. без ПДВ. Згідно Протоколу проведення електронних торгів № 567484 від 27.01.2022 ДП «Сетам», предмет іпотеки було реалізовано на перших торгах за ціною 2 285 400 грн. 01.02.2022 від реалізації предмету іпотеки до Банку надійшло 1 970 782,73 грн., за рахунок яких було погашено 69 258,41 дол США, з яких: на тіло кредиту направлено 51 432, 15 дол США, на прострочені проценти 17 826,26 дол США.

Постановою приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича від 08.02.2022 виконавче провадження ВП № 66954776 було закінчено на підставі п.15 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 6.4 іпотечного договору у випадку, якщо предмет іпотеки буде реалізовано, кошти, виручені від його продажу, направляються у першу чергу на погашення зобов`язання, а також на покриття витрат, зазначених у п.4.3 цього договору. У випадках, коли суми, вирученої від продажу предметі іпотеки, недостатньо для повного задоволення розміру зобов`язання та витрат, зазначених у п. 4.3 цього договору, іпотекодержатель має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення зобов`язання та видатків, з іншого майна іпотекодавця.

Згідно п. 4.3 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: основну суму кредиту; проценти за користування кредитом; комісійну винагороду, визначену договором про іпотеку кредит; нараховані та несплачені на момент реалізації права іпотеки штрафні санкції за порушення зобов`язань за договором про іпотечний кредит (неустойка, пеня, штраф); витрати, понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі.

Відповідно до акту приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. про реалізацію предмета іпотеки від 08.02.2022 року, згідно з протоколом проведення електронних торгів №567484 від 27 січня 2022 року ДП «Сетам» реалізувало майно-предмету іпотеки однокімнатної квартири загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становила 2 285 400,00 грн.

Станом на день звернення з даним позовом непогашеними згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 у справі №2-2002/11 є заборгованість у розмірі 46 943,89 дол США, з яких: основний борг - 42 392,88 дол США, пеня - 4 551 дол США.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 у справі № 310/11534/13-ц прийшла до висновку, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України та частини сьомої статті 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми).

Як вбачається з п. п.6.4.2. іпотечного договору, у випадку коли суми вирученої від продажу Предмета Іпотеки, недостатньо для повного задоволення розміру. Зобов`язання та витрати, зазначених у п.4.3 Договору Іпотеки, Іпотекодержатель має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення зобов`язання та видатків, з іншого майна Іпотекодавця.

Враховуючи, що 01.02.2022 року від реалізації предмету іпотеки до Банку надійшло 1 970 782,73 грн., за рахунок яких було погашено 69 258,41 дол США, та непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 46 943,89 дол. США, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення цієї суми правильними.

Так, враховуючи, що Банк має право звернутись з вимогою про стягнення непогашеної суми боргу, про порушення свого права дізнався в лютому 2022 року, колегія суддів вважає заяву відповідачки про застосування строків позовної давності необґрунтованою.

В той же час, керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 3% річних по простроченому основному боргу в розмірі 8003,87 доларів США та 3% річних по прострочених процентах в розмірі 1450,52 доларів США слід скасувати.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України проценти річних є особливою мірою відповідальності за несвоєчасне повернення позичальником отриманих у кредит грошових коштів, завданням якої є компенсувати кредитодавцю неотриманий прибуток, який він міг отримати в разі своєчасного виконання позичальником свого обов`язку щодо повернення кредиту в строк, обумовлений в кредитному договорі.

Разом з тим судам слід мати на увазі, що за змістом ч. 4 ст. 613 ЦК боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч. 1 ст. 613 ЦК). Тому, якщо боржник доведе, що невиконання ним грошового зобов`язання мало місце через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, яка передбачена ст. 625 ЦК, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК).

Банк отримав виконавчі листи 21 листопада 2018 року а предмет іпотеки було реалізовано лише 27 січня 2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 так як і Банк не знала і не могла знати що коштів від реалізації предмета іпотеки буде недостатньо для повного погашення кредитної заборгованості, тому колегія суддів не вбачає в даній справі прострочення виконання грошового зобов`язання передбаченого ст. 625 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 року в частині стягнення 3% річних по простроченому основному боргу в розмірі 8003,87 доларів США та 3% річних по прострочених процентах в розмірі 1450,52 доларів США скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Зменшити розмір судового збору, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ощадбанк» з 24 748,89 грн. до 20 600, 98 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.