Номер провадження: 22-ц/813/4274/23
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кострицького В.В.. (суддя-доповідач),

суддів Лозко Ю.П., Коновалової В.А.

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворівського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Кисельова В.К., в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Рух справи в суді першої інстанції

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Заочним рішенням суду від 22.09.2022р. позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням було задоволено та визнано ОСОБА_3 , 1967 року народження, неповнолітню ОСОБА_4 , 2004 року народження, такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення суду від 22 вересня 2020р. по цивільній справі 523/16980/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 04.11.2021р. заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням було задоволено та заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від від 22 вересня 2020р. по цивільній справі 523/16980/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням було скасовано.

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Суворівського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишено без розгляду .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась поштою до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, яку просила задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити зазначену справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

В обґрунтування скарги представник послався на те, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, так як на думку суду, належно повідомлений позивач ОСОБА_1 та її представник двічі не з?явилися на судове засідання. Однак, судом першої інстанції не враховано, що: 1) у даній справі два позивача, а матеріали справи не містять доказів повідомлення про розгляд справи ОСОБА_2 ; 2) матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 ; 3) матеріали справи не містять доказів здійснення представником ОСОБА_1 адвокатської діяльності, та доказів представництва ним ОСОБА_2 , тому повідомлення через такого представника про розгляд справи є неналежним повідомленням. Враховуючи вищевикладене скаржниця вважає, що суд першої інстанції порушуючи норми процесуального права, неправильно застосовуючи норми матеріального права, дійшов помилкового висновку, щодо залишення позовної заяви без розгляду, тому необхідно скасувати вищевказану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Явка сторін в судове засідання

Сторони, будучі повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, що відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи у їх відсутність .

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також пунктом 3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, можливе лише в тому випадку, коли позивач належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є:

- повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання;

- повідомлення позивача про судове засідання належним чином;

- неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання;

- нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору;

- від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі в судові засідання суду першої інстанції, призначені на наступні дати були повідомлені таким чином:

на 31.05.2022р. о 14.30 год. рекомендовані повідомлення повернулись до суду першої інстанції від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою;

на 14.06.2022р. о 14.20 год. в матеріалах справи не міститься доказів про направлення судових-повісток повідомлення учасникам справи;

на 20.07.2022р. о 09.00 год. повернулись до суду першої інстанції рекомендовані повідомлення від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, орган опіки повідомлений належним чином (а.с. 154-158);

на 26.09.2022р. о 09.30 год., повідомлені особисто, що підтверджується розписками представник ОСОБА_1 та представник ОСОБА_3 , (а.с.160-161). Однак, як зазначав суд першої інстанції в судове засідання 26.09.2022р. о 09.30 представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було призначено на 31.10.2022р. о 14.30., про розгляд справи суд повідомляв сторін за адресою реєстрації, але ж до суду повернулись рекомедовані поштові повідомлення від ОСОБА_2 з відміткою інші причини неповідомлення (а.с.174, 177), від ОСОБА_3 з відміткою інші причини неповідомлення (а.с.173, 176), від ОСОБА_1 без будь-якої відмітки (а.с.172, 175), .

Однак повторно позивачі, а також представник позивача в судове засідання не з`явились, на думку суду першої інстанції, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлені позивач та її представник повторно не з`явилися в судове засідання та заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним з наступних підстав.

За приписами ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

Крім того, ч.6 ст.128 ЦПК України встановлює, що судова повістка надсилається судом за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З позовної заяви наявними в матеріалах справи вбачається, що позивачами зазначено адресу місцезнаходження: АДРЕСА_2 , (а.с.3 )

Однак, судом першої інстанції не враховано, що: 1) у даній справі два позивача, а матеріали справи не містять доказів повідомлення про розгляд справи ОСОБА_2 ; 2) матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 ; 3) матеріали справи не містять доказів здійснення представником ОСОБА_1 адвокатської діяльності, та доказів представництва ним ОСОБА_2 , тому повідомлення через такого представника про розгляд справи є неналежним повідомленням. Враховуючи вищевикладене судова колегія погоджується з доводами апелянта та вважає, що суд першої інстанції неправильно застосовуючи норми процесуального права, дійшов поспішного висновку, щодо залишення позовної заяви без розгляду, тому необхідно скасувати вищевказану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 201/6092/17.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність факту належного повідомлення позивача про розгляд справи, що не може обов`язковою обставиною для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1ст.257 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про повторну неявку позивача, належним чином повідомленого, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права та дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1ст.257 ЦПК України.

При цьому, колегією суддів врахована позиція Європейського суду з прав людини, яка полягає у тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворівського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 березня 2023року.

Головуючий: В.В. Кострицький

Судді: Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова