Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6147/22 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №274/6147/22 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення депозитних коштів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. в м. Бердичеві

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на його користь депозитний вклад за договором № SAMDN5159 від 06.10.2008 у розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно станом на 19.10.2022 по курсу 36,56 грн за 1 долар США - 36 560 грн та проценти у розмірі 1 435 доларів США, що еквівалентно станом на 19.10.2022 по курсу 36,56 грн за 1 долар США - 52 463, 60 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.10.2008 між ним та АТ КБ "Приватбанк" було укладено депозитний договір №SAMDN5159 вклад "Комбі", за умовами якого він передав банку грошові кошти на депозитний вклад у сумі 1000, 00 доларів США строком на 12 місяців із нарахуванням відсотків по вказаному банківському вкладу 10,25 % річних. Умовами Договору, серед іншого передбачено, що у випадку коли по закінченню строку вкладу сума вкладу не була перерахована на картрахунок, з дня, наступного за датою закінчення строку вкладу банк здійснює нарахування процентів на суму вкладу по ставці вкладу "до вимоги" до моменту повернення вкладу Клієнту (п. 11 Договору); сторони мають право достроково розірвати договір у відповідності до діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні(п. 20 Договору); цей договір вступає в силу з дня його підписання; дія договору зупиняється з виплатою Клієнту всієї суми банківського вкладу разом з відсотками, які мають бути нараховані у відповідності до умов договору(п.25 Договору); у разі наявності у Клієнта простроченої заборгованості по кредитам та/або кредитним лімітам, отриманих Клієнтом в Банку, а також по відсоткам за їх користування, банк має право на свій розсуд після закінчення строку банківського вкладу, внесок та нараховані відсотки перерахувати на поточний/картковий рахунок клієнта або розірвати договір. При цьому банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Внесок та нараховані відсотки перераховуються на поточний/картковий рахунок Клієнта(п. 26 Договору). У серпні 2022 року позивач звернувся до Бердичівського відділення ПриватБанку із заявою про розірвання Договору та повернення коштів, разом з нарахованими процентами по вкладу. Листом від 22.08.2022 банк відмовив йому у поверненні коштів та процентів, з тих підстав, що депозитний рахунок типу "Комбі" на 12 місяців, був закритий у 2009 році. Разом з тим, позивач вказує, що до серпня 2022 року від не звертався до банку із заявою про розірвання вищевказаного депозитного договору та коштів від банку по депозитному вкладу у готівковому та безготівковому вигляді він не отримував. Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що банк, який обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Проте, доказів того, що позивач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, на підставі яких банк автоматично перерахував грошові кошти, які знаходились на депозитному рахунку позивача, на погашення заборгованості за кредитним договором немає. Щодо стягнення суми депозиту та процентів, які визнані у договорі про грошовий вклад у іноземній валюті доларах США позивач вказував, що виконання таких зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Щодо порядку нарахування процентів за вказаним договором банківського вкладу, зазначав, що із заявою про розірвання договору він звернувся до банку 18.08.2022, отже договір вважається розірваним 21.08.2022, що не суперечить умовам договору і саме до цього часу підлягають нарахуванню проценти у розмірі 10,25 % річних.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку, що депозитний рахунок «Комбі» №SAMDN5159 від 06.10.2008 був закритий у 2009 році, так як, відповідачем не було належним чином доведено, що саме у 2009 році депозитний договір було закрито. Судом не було взято до уваги усі аргументи, які заявлялися позивачем, та які полягали в тому, що останній у 2009 році не звертався до банку із заявою про розірвання депозитного договору, не надав банку права в односторонньому порядку списувати кошти в рахунок погашення боргу по кредитному договору. Судом не було досліджено ту обставину чи укладався між сторонами кредитний договір та на яких умова, та чи правомірно банком списувалися з боржника кошти в рахунок невідомого боргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності, зокрема з того, що позивач погодив з банком можливість списання грошових коштів зі своїх рахунків та, допустивши виникнення заборгованості перед банком за використання грошових коштів у межах погодженого ліміту, дії відповідача по списанню грошових коштів з депозитного рахунку слід вважати такими, що вчинені відповідно до умов Договору №SAMDN5159. Оскільки грошові кошти розміщені на депозитному рахунку, разом із нарахованими процентами, за виключенням суми списаного боргу, були повернуті позивачу, то підстави для стягнення процентів відсутні.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2008 між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено депозитний договір №SAMDN5159 (вклад "Комбі), за умовами якого ОСОБА_1 розмістив у банку грошові кошти у сумі 1000, 00 доларів США строком на 12 місяців до 06.10.2009 року.

Відповідно до п. 2 Договору банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 , видав платіжну картку "Deposit card" № НОМЕР_2 та перераховує кошти на депозитний рахунок № НОМЕР_3 .

Згідно п. 3 Договору банк нараховує відсотки по депозиту в розмірі 10, 25 % річних. Нарахування відсотків на кошти розміщені на картковому рахунку здійснюються за ставкою 0% річних.

Згідно п. 4 Договору, банк встановив кредитний ліміт на платіжній карті в розмірі 65% від суми вкладу депозиту на строк вкладу. Клієнт здійснює плату за користування кредитним лімітом, що дорівнює відсотковій ставці по вкладу плюс 4% річних, а саме: 14, 25 %.

Відповідно до п. 6 Договору по закінченню строку вкладу, починаючи з 15-00 першого робочого дня Банку дня за днем вказаним у п. 1 Договору, сума вкладу перераховується на картковий рахунок. При цьому за наявності непогашеної заборгованості по кредиту клієнт доручає банку погасити за рахунок суми вкладу.

Згідно п. 15 Договору клієнт надає право банку списати кошти з свого карткового рахунку по всім зобов`язанням, які випливають з умов даного Договору.

Відповідно до заяви про розірвання депозитного договору та повернення коштів від 18.08.2022 адресованої на ім`я керівника Бердичівського відділення АТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_1 просив розірвати депозитний договір № 616658 від 2008 року укладений між ним та АТ КБ "ПриватБанк" та виплатити суму депозиту з усіма нарахованими процентами до дати розірвання депозитного рахунку.

Згідно повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-220818/13767 від 22.08.2022 адресованого на ім`я ОСОБА_1 , останньому банком було відмовлено у задоволенні заяви про закриття депозитного рахунку "Комбі" №SAMDN5159 відкритого 06.10.2008 та виплати суми вкладу у розмірі 1000, 00 доларів США з відсотками. Банк у повідомленні зазначив, що вищевказаний депозитний рахунок "Комбі" №SAMDN5159 від 06.10.2008 був закритий у 2009 році на підставі заяви про розірвання договору, а кошти виплачені на карту НОМЕР_4 . Так як на картці був кредитний ліміт, який використовувався на момент закінчення вкладу по картці виникла заборгованість. Після закриття депозитного рахунку відбулось першочергове погашення зазначеної заборгованості по карті.

Відповідно до виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_5 , за основною картою НОМЕР_4 за період з 06.10.2008 по 20.06.2008 за вказаним картковим рахунком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 650,00 доларів США та за договором №SAMDN5159 карту було поповнено на 1000,00 доларів США. Протягом періоду із 06.10.2008 до 17.06.2009 клієнтом знімалися грошові кошти в межах ліміту, банком нараховувалися проценти за користування грошовими коштами та за розміщеними грошовими коштами на депозитному рахунку. Станом на 17.06.2009 банком було зараховано борг за кредитним договором у сумі 644,02 доларів США та ОСОБА_1 видано 19.06.2009 готівкою в Бердичівському відділенні № 5 - 293,93 долари США.

Згідно заяви без дати її написання за підписом клієнта ОСОБА_1 , долученої відповідачем до матеріалів справи, останній просив розірвати договір № SAMDN5159 від 06.10.2008 та виплатити належні йому кошти.

Зі ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1-2ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч.1, 5-6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до постанови Верховного Суд України від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13 зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку без ненадання вкладнику можливості використання цих коштів - зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, позивач не надав банку права в односторонньому порядку списувати кошти в рахунок погашення боргу по кредитному договору колегією суддів відхиляються, оскільки в укладеному та підписаному сторонами договорі від 06.10.2008 за № SAMDN5159 (вклад «Комбі»), відповідно до п. 15 клієнт надає право банку списати кошти із свого карткового рахунку по всім зобов`язанням, які випливають з умов даного Договору.

Згідно виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_5 , за основною картою НОМЕР_4 за період з 06.10.2008 до 20.06.2008 вбачається, що станом на 17.06.2009 за картковим рахунком НОМЕР_4 наявний борг у розмірі 644,02 доларів США, який погашений за рахунок грошових коштів, внесених на депозит. Решту 293,93 долари США видано ОСОБА_1 19.06.2009 готівкою в Бердичівському відділенні № 5. Таке зарахування грошових коштів на погашення боргу за кредитним договором відповідає пунктам 4, 6 та п. 15 Договору №SAMDN5159.

Крім того, відповідно до довідки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_5 , останній зняв залишок грошових коштів із депозитного рахунку 19.06.2009 року. З 2009 року до 2022 року позивачем ніяких вимог до банку не було пред`явлено, що свідчить про ініціювання позивачем у червні 2009 року дострокового повернення депозиту за договором №SAMDN5159.

Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді