Справа № 345/3828/22
Провадження № 22-ц/4808/416/23
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

секретаря Кузів А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Кардаш О.І. в м. Калуші, у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року адвокат Ільків М.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 жовтня 2021 року о 20:00 год, водій ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом марки «Spark» моделі «SP-125C-2C», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Б. Хмельницького, в напрямку від перехрестя із вул. М. Коцюбинського, в темну пору доби, на заокругленій ділянці дороги праворуч відносно напрямку руху, навпроти будинку 87, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в Калуську ЦРЛ, де від отриманих травм помер. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з вимогою про виплату їй страхового відшкодування, у зв`язку із смертю сина. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 216 000 грн.

28 грудня 2021 року МТСБУ повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду справи.

З рішенням МТСБУ про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачка та її представник не погоджуються, вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, а тому цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла в силу вимог статей 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від його вини.

При цьому представник позивачки зазначав, що оскільки з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше 90 днів, є підстави вважати дії страховика незаконними та вимагати стягнення штрафних санкцій за користування чужими коштами.

На підставі викладеного, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, представник позивачки просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 216 000 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 69 356,71 грн, три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 5024,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 47 855,38 грн, а всього разом - 122 236, 31 грн, а також судові витрати по справі.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням від 24 січня 2023 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування задоволив.

Стягнув з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 216 000 грн.

Стягнув з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 69 356,71 грн, три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 5024,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 47 855,38 грн, а всього разом - 122 236,31 грн.

Стягнув з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн.

Стягнув з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в сумі 2911,50 грн.

Допустив негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 29 жовтня 2021 року за участю ОСОБА_2 , внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , є страховим випадком, а тому у МТСБУ виник обов`язок здійснити регламенту виплату матері померлого за шкоду, завдану водієм мотоцикла, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована. При цьому суд зазначив, що відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачки на отримання страхового відшкодування.

Щодо вимоги про стягнення пені, то суд врахував той факт, що з моменту отримання МТСБУ заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше 90 днів, однак відповідач не виплатив належного страхового відшкодування, а тому страховик на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний сплатити пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, суд уважав, що позивачка має право на стягнення з відповідача сум відповідно до статті 625 ЦК України.

Задовольняючи вимогу щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з її обґрунтованості.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник МТСБУ - Сакалюк Д.В. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачці в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачкою не надано до бюро доказів настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 . Вказані документи представником позивачки не було долучено також до позовної заяви, що свідчить про передчасність та необґрунтованість рішення суду щодо стягнення з МТСБУ страхового відшкодування в судовому порядку на користь позивачки. При цьому представник апелянта вважає, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є підтвердженням настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 , оскільки рішення про вину в ДТП і відповідно про факт настання цивільно-правової відповідальності приймає суд після розгляду справи.

Крім того, звертає увагу суду на те, що МТСБУ не відмовляло у здійсненні виплат позивачці, а лише на підставі пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» призупинило прийняття рішення про виплату страхового відшкодування останній, у зв`язку з ненаданням нею всіх належних документів.

Представник апелянта вважає, що стягнення страхового відшкодування з МТСБУ на користь позивачки до прийняття рішення по кримінальному провадженню призведе до безпідставного набуття останньою коштів у випадку, якщо ОСОБА_2 буде звільнено від кримінальної відповідальності та визнано невинним у ДТП.

Також представник апелянта наголошує на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з МТСБУ на користь позивачки страхового відшкодування одним платежем, оскільки виплата такого відшкодування згідно із пунктом 1 статті 1202 ЦК України повинна здійснюватися щомісячними платежами. Зазначене також узгоджується із пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати, є правом страховика, а не обов`язком. Щодо застосування вказаних норм просить врахувати висновки, викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми борги, то представник апелянта вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо прострочення МТСБУ виконання грошового зобов`язання перед позивачкою.

Крім того, представник апелянта не погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивачки витрат на правову допомогу, так як МТСБУ не відмовляло у здійсненні регламентної виплати, що свідчить про недоречність надання допомоги у цій справі.

Позиція інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ільків М.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить таке залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивачки вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що ненадання ними доказів настання цивільно-правової відповідальності водія мотоцикла є підставою для не нарахування страхового відшкодування позивачці, у зв`язку із смертю сина, оскільки сам по собі факт того, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП не була застрахована, є підставою для здійснення виплати МТСБУ на умовах спеціального закону. Вказує на те, що положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимоги щодо подання із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП, а стаття 36 вказаного закону не передбачає прийняття рішення про зупинення розгляду такої заяви, а тому представник позивачки вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду/тощо є необґрунтованою, такою, що порушує право позивачки на отримання страхового відшкодування та суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, представник позивачки не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що одноразова виплата страхового відшкодування є правом апелянта, а не його обов`язком, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає можливості виплати такого відшкодування частинами, як і не передбачає можливості розтермінування або відтермінування такої виплати. При цьому, на думку представника позивачки, норми Цивільного кодексу України застосуванню не підлягають, оскільки є загальними по відношення до зазначеного закону.

Щодо вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, то представник позивачки зазначає про те, що така є похідною, а тому підлягає задоволенню у разі прийняття рішення про стягнення страхового відшкодування як основної позовної вимоги.

Також представник позивачки звертає увагу суду на те, що попри подання апеляційної скарги, МТСБУ виконало свої зобов`язання за оскаржуваним рішенням в повному обсязі, сплативши позивачці 06 лютого 2023 року грошові кошти в загальному розмірі 356236,31 грн.

Заяви (клопотання) учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. У попередньому судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 жовтня 2021 року о 20:00 год водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом марки «Spark» моделі «SP-125C-2C», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Б.Хмельницького, в напрямку від перехрестя із вул. Т.Шевченка до перехрестя із вул. М.Коцюбинського, в темну пору доби, на заокругленій ділянці дороги праворуч відносно напрямку руху, навпроти будинку 87, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

За даним фактом ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиноюдругою статті 286 КК України (а.с. 17).

У суді першої інстанції сторонами не заперечувалися, а отже не підлягають доказуванню обставини щодо того, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки Підберезького старостинського округу Долинської міської ради Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мав на утриманні престарілу матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка постійно проживала з ним до дня смерті, вели господарство та доглядав за нею (а.с. 12, 13).

Згідно із довідкою, виданою Управлінням з питань виплати пенсій ГУ ПФУ В Івано-Франківській області 14 жовтня 2022 року № 949, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, щомісячний розмір якої з січня 2021 року по жовтень 2021 року становив 2600 грн (а.с. 19).

13 грудня 2021 року ОСОБА_4 звернувся в інтересах ОСОБА_1 до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування останній, у зв`язку із втратою годувальника, у розмірі 216000 грн (а.с. 6)

28 грудня 2021 року МТСБУ повідомило представника ОСОБА_1 , що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідною повноваженою установою (вирок суду, обвинувальний акт, постанову про закриття кримінального провадження тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП (а.с. 16).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а сааме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцятитрьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Установивши, що внаслідок ДТП позивачці заподіяно шкоди, пов`язаної зі смертю її сина, на утриманні якого вона перебувала, а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , пов`язана з експлуатацією мотоцикла марки Spark моделі SP-125C-2C на день настання дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що така подія є страховою та у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачці шкоду, заподіяну смертю потерпілого.

Оскільки страховий випадок настав 29 жовтня 2021 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що для розрахунку виплат необхідно використовувати мінімальну заробітну плату, встановлену на січень 2021 року згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про можливість стягнення зазначеного відшкодування одноразовим платежем, відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України, з врахуванням встановлених обставин справи, що узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, сформульованим у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у вказаній постанові зазначила про можливість відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України за наявності певних обставин.

У цій справі такими обставини, на думку апеляційного суду, є: похилий вік позивачки (86 років), смерть її годувальника та можливість відповідача здійснити виплату страхового відшкодування одноразовим платежем, що підтверджується фактом виконання оскаржуваного рішення суду у повному обсязі (а.с. 158).

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду першої інстанції у зазначеній частині.

Крім того, колегія суддів уважає, що оскільки відповідачем з моменту отримання заяви представника позивачки про виплату страхового відшкодування, таке не було виплачено у межах встановленого законом 90-денного терміну, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав на підставі пункту 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 625 ЦК України, для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат, 3% річних, оскільки відповідач як боржник прострочив виконання грошового зобов`язання зі своєї вини.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не надала до МТСБУ доказів настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 , у зв`язку з чим виплата страхового відшкодування їй була призупинена, колегія суддів уважає необґрунтованими, з огляду на те, що шкода, пов`язана із смертю сина позивачки, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, а тому відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження відносно особи, яка керувала транспортним засобом, не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про зупинення перебігу строку прийняття рішення щодо виплати у зв`язку із розглядом справи щодо вини іншого учасника ДТП у суді, як підстави для не нарахування санкцій.

Згідно з п.36.2 статті 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

З цього приводу апелянт у відзиві на позов та у скарзі вказує про прийняття рішення про зупинення розгляду заяви ОСОБА_5 . Однак на підтвердження такої обставини, апелянт не представив доказів, тоді як зі змісту листа - відповіді МТСБУ від 28.12.21 на заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування вбачається, що для прийняття рішення про відшкодування у МТСБУ є необхідність отримати документ, що підтверджує відповідальність іншого учасника ДТП. Інших вимог до ОСОБА_1 , МТСБУ не заявляло та про інші обставини, які є перешкодою для виплати, не повідомляло. Тому підстави вважати зупиненим строк розгляду МТСБУ звернення про відшкодування з наведених обставин відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Задоволивши позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, суд першої інстанції правомірно стягнув на її користь понесені нею витрати на правову допомогу. Відповідач в суді першої інстанції не заявляв про їх неспівмірність, а вказував на відсутність детального опису наданих послуг та доказів щодо змісту наданої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача до відповіді на відзив долучено детальний опис наданих послуг та копію квитанції про оплату правничої допомоги, що і взяв до уваги суд при ухваленні рішення. Зазначені докази відповідачем не спростовувалися, тому не можна вважати, що суд необґрунтовано ухвалив в цій частині рішення. В апеляційній скарзі апелянт наводить ті самі доводи , що і у відзиві на позов, не спростовуючи наведене вище та вказує в цілому на відсутність підстав для стягнення. Тоді як вбачається зі змісту рішення, суд врахував наявні докази щодо правової допомоги та прийняв правильне рішення щодо стягнення, зважаючи на результат розгляду справи, відповідно, доводи апеляційної скарги про недоречність таких витрат, є безпідставними.

Разом з тим, визначаючи розмір судового збору, який відповідач повинен сплатити за подання позовної заяви, оскільки позивачка звільнена від його сплати, суд першої інстанції не врахував, що ціна позову на час пред`явлення позову становила 291151,13 грн, однак, із поданням ОСОБА_1 заяви про збільшення позовних вимог, ціна позову збільшилася до 338236,31 грн, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3382,36 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції необхідно змінити виключно в частині визначення розміру судового збору.

Керуючись статтями 374, 376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2023 рокузмінити в частині розміру судового збору.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3382,36 грн (три тисячі триста вісімдесят дві гривні 36 копійок).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта