У Х В А Л А

02 травня 2023 року

м. Київ

справа № 756/8111/19

провадження № 61-3141ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна, про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, з огляду на те, що у судовому засіданні проголошувалась вступна та резолютивна частини постанови, але вона не була присутня під час судового розгляду. Постанову суду апеляційної інстанції вона отримала в канцелярії Оболонського районного суду міста Києва 09 грудня 2022 року, що підтверджується доданою до касаційної скарги копією заяви з відповідною відміткою та копією супровідного листа разом із постановою суду апеляційної інстанції.

Враховуючи правовий режим воєнного стану в Україні, постійні атаки та бомбардування ворогом міста Києва, а також відключення електроенергії, її похилий вік та стан здоров`я, вона не мала фізичної можливості отримати судове рішення раніше та подати касаційну скаргу у визначений законом строк.

Заявниця вважає, що ці обставини в умовах війни є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не зазначила поважних причин, які перешкоджали їй подати касаційну скаргу на судові рішення з дати отримання постанови суду апеляційної інстанції (09 грудня 2022 року) до 03 березня 2023 року, а посилання на введення воєнного стану не є безумовною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2023 року зазначені причини пропуску строку визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме запропоновано зазначити інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на їх підтвердження.

На виконання ухвали Верховного Суду від 27 березня 2023 року ОСОБА_1 надіслала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, з огляду на такі обставини.

Всупереч вимогам статті 272 ЦПК України Київський апеляційний суд не надіслав їй копію повного тексту постанови від 29 вересня 2022 року, хоча ОСОБА_1 не брала участі в судовому засіданні.

Копію повного тексту оскаржуваного рішення заявниця отримала 01 лютого 2023 року в канцелярії Оболонського районного суду міста Києва, проте в касаційній скарзі помилково зазначила, що отримала рішення 09 грудня 2022 року.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 виїхала з Києва у зв`язку з евакуацією та проживає в умовах без доступу до мережі інтернет та можливості користування комп`ютером.

Адвокат Керечанин Є. В., який представляв інтереси заявниці в суді апеляційної інстанції, тривалий час не виходив на зв`язок, а на сьогодні їй відомо, що він склав свої повноваження.

Станом на сьогодні заявниця в пошуках представника.

Заявниця зареєстрована в Дніпровському районі міста Києва, де постійні обстріли, небезпека життя, відсутність світла, непрацюючі ліфти, що змусило її переїхати проживати за межі міста Києва.

Ці обставини заявниця вважає об`єктивними перешкодами для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений законом.

В Україні введений воєнний стан. Торгово-промислова палата України у листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 визначила, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Крім цього, на сайті судової влади опубліковані «Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану», де зазначено, що суду необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення строків.

Тому ці обставини є беззаперечною підставою для висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, з огляду на таке.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Київський апеляційний суд прийняв постанову 29 вересня 2022 року, повний текст постанови оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 жовтня 2022 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 31 жовтня 2022 року (від дати ухвалення постанови), а заявниця звернулася до суду із касаційною скаргою 03 березня 2023 року, направивши її поштовим зв`язком.

Посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції частини п`ятої статті 272 ЦПК України, ОСОБА_1 не надала Верховному Суду доказів, що суд апеляційної інстанції не повідомляв про розгляд її апеляційної скарги та не надсилав їй копію повного тексту постанови.

Щодо введення воєнного стану на території України Верховний Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану та утруднення повсякденного життя громадян не зупинило перебігу процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала доказів, що вплинули на неможливість оскарження судових рішень після їх ухвалення та під час введення воєнного стану в Україні, то ця обставина не може впливати на недотримання такого строку нею та не може бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Посилання заявниці на те, що її представники перебувають за кордоном та у Збройних Силах України не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, з огляду на таке.

Відповідно до статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю треба розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07 травня 2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48 - 62; від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

Держава не відповідальна за професійний юридичний захист особи у цивільній справі, незалежно від того, на яких умовах надається правова допомога - на умовах безкоштовної чи оплатної правової допомоги адвоката, крім особливих обставин (рішення ЄСПЛ від 30 березня 1999 року у справі «Tuzinski проти Польщі», заява № 40140/98, умови визначення про неприйнятність).

В обов`язки держави також не входить забезпечення необхідного балансу між ефективним доступом до суду з одного боку та незалежністю професії юриста з іншого (рішення ЄСПЛ від 22 березня 2007 року у справі «Старощик проти Польщі», заява № 59519/00, пункт 135).

Верховний Суд, з урахуванням висновків ЄСПЛ, зазначає, що суди у цивільних справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду.

Подавши апеляційну скаргу до суду, сторона у справі сподівається на перегляд справи в строки, визначені законом.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо строку на оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнанні судом неповажними.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Зазначені ОСОБА_1 на виконання ухвали Верховного Суду від 27 березня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху причини для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу.

Поважні причини пропущення відповідного процесуального строку стосуються учасника справи, а відповідно він має довести поважність пропущення процесуального строку.

ЄСПЛ зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення у справі «Пономарьов проти України» (PONOMARYOV v. UKRAINE), № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, проте ОСОБА_1 , подавши касаційну скаргу поза межами строку на касаційне оскарження (п`ять місяців) не надала доказів поважності причин пропуску строку, тим самим не продемонструвала готовність вживати заходи щодо відновлення своїх можливих порушених прав, що призводить до недобросовісного користування процесуальними правами.

ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine), № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Отже, оскільки зазначені заявницею підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року є неповажними, а також зважаючи на тривалість пропуску процесуального строку (п`ять місяців), у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна, про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко