ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Чернівці Справа № 715/2489/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Собчук І.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , та рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2023 року, ухваленого під головуванням судді Маковійчук Ю.В., дата виготовлення повного тексту рішення 06 березня 2023, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Вимоги мотивувала тим, що 18 грудня 2021 року приблизно 10 год. 03 хв. на автодорозі М-19 сталася ДТП за участю транспортних засобів «KIA Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого належний ОСОБА_1 автомобіль отримав значні механічні ушкодження.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вказувала, що згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №12/22 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «BMW 525» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 596 364 грн, а відповідно до висновку судової транспортно товарознавчої експертизи №26/22 вартість утилізації пошкодженого вказаного автомобіля становить 130 000 грн.

В подальшому, ТДВ «Експрес Страхування» здійснило страхове відшкодування в розмірі 230 000 грн в рахунок відшкодування завданої шкоди автомобілю «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 . Однак, різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди становить 233 364 грн, яка підлягає стягненню із відповідачки. Зазначає, що вона понесла витрати в сумі 11 500 грн за

Провадження №22-ц/822/351/23

проведення судової експертизи та 7 500 грн на евакуацію автомобіля, а тому просила стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 252 364 грн.

Крім цього, зазначала, що внаслідок ДТП зазнала моральних страждань, які обгартовувала наявністю у неї інвалідності 2 групи, яка пов`язана із проблеми опорно рухового апарату, що, в свою чергу, унеможливлює самостійне пересування на відстань більше 50 м, а вона часто відвідує реабілітаційні центри, басейни та спеціальні фізичні процедури для підтримання реабілітації після численних операцій.

У зв`язку із знищенням її автомобіля вона втратила єдиний транспортний засіб, на якому могла пересуватися, що завдало їй сильних душевних переживань та моральних страждань, у зв`язку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_2 500 000 грн моральної шкоди та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 364 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн у відшкодування маральної шкоди, вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою про відмову в задоволенні клопотання про призначення повторної транспортно-товарознавчої експертизи та рішенням суду від 24 лютого 2023 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду та рішення суду першої інстанції є незаконними й необґрунтованими, рішення прийняте судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В подальшому, під час апеляційного перегляду від обґрунтувань апеляційної скарги щодо незаконності ухвали про відмову у призначенні експертизи та клопотання про призначення такої експертизи відмовився.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що визначаючи суму, яка підлягає стягненню, суд прийшов до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача 236 364 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля, та врахував розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування 100 000 + 130 000 грн, а також отриману позивачем суму за продаж автомобіля згідно договору купівлі-продажу від 17 червня 2022 року 130 000 грн.

Наголошує, що предметом доказування у даній справі є розмір завданих відповідачем позивачу збитків. Ціну позову ОСОБА_1 сформувала із витрат, які вона зазнала у зв`язку із знищенням внаслідок ДТП її автомобіля, що підтверджено висновками експерта №12/22 від 24 березня 2022 року та №26/22 від 24 травня 2022 року, а також договір купівлі-продажу автомобіля від 17 червня 2022 року.

Ці докази суд першої інстанції визнав належними, незважаючи на посилання відповідача щодо їх сумнівності, недостовірності, неправильності та не обґрунтованості.

Необхідність у дослідженні документів, на підставі яких позивач ОСОБА_1 здійснила продаж належного їй автомобіля, полягає в тому, що взятий судом першої інстанції за належний доказ договір купівлі-продажу від 17 червня 2022 укладений без участі позивача ОСОБА_1 , а саме між ТОВ «Алеф Вест» та покупцем ОСОБА_5 . В пункті 1.2. договору вказано про те, що «продавець виконав передпродажну підготовку автомобіля», про яку ні в позові, ні під час пояснень позивачем не зазначалось, а також не вказано, в якому стані автомобіль був проданий, тобто з отриманими в ДТП пошкодженнями чи без них.

Також наголошує, що висновок суду в оскаржуваному рішенні, що «сума, за якою був проданий автомобіль не впливає на правильність вирішення даного спору та не є предметом доказування у цій справі» є помилковим та не відповідає обставинам справи, адже, як зазначалось вище, ціна позову позивачем ОСОБА_1 сформована із витрат, які вона зазнала у зв`язку зі знищенням внаслідок ДТП її автомобіля, а не із витрат, які вона зробила задля його відновлення. Не визнаючи в судовому засіданні факт знищення авто позивач фактично спростувала підстави свого позову, на що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної правової оцінки.

Суперечливість іншим матеріалам справи та сумнівність в правильності висновку експерта №12/22 від 24 березня 2022 полягає в тому, що наведені в ньому числові значення ринкової вартості автомобіля є явно завищеними та не відповідають дійсності, дослідження та розрахунки цієї вартості зроблені із недотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України та ФДМУ від 24 листопада 2003 №142/5/2092 у чинній на момент виготовлення висновку редакції (далі по тексту - Методика).

Крім цього, при визначенні ринкової вартості автомобіля експерт застосував коефіцієнт збільшення його вартості в зв`язку із встановленням «наявного середньорічного недопробігу» автомобіля 3,5 тис. км на рік 3,5%. Даний коефіцієнт експерт визначив із застосовуванням розрахунків нормативного середньорічного пробігу з Бюлетеня автотоварознавця №122 за грудень 2021 року (додатку 7 до Висновку). Однак, пунктом 7.9 Методики (в редакції, чинній на момент виготовлення висновку) визначалось, що коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу Гк ураховує відмінності між фактичним середньорічним та нормативним середньорічним пробігом оцінюваного КТЗ. Значення Гк приймається за рекомендаціями наведеними в довіднику, за даними якого обчислюється вартість відповідного КТЗ, а у випадку, передбаченому пунктом 7.8 - з відповідної таблиці додатка 5.

Як вбачається із висновку, при визначенні ринкової ціни автомобіля позивача експерт обчислював його вартість не за даними довідника, а на підставі пропозицій продавців на сайті «auto.ria.ua». Тому визначати «недопробіг» автомобіля позивача застосовуючи середньорічний нормативний пробіг, вказаний в довіднику без врахування значення ціни продажу з цього ж довідника експерт не мав повноважень.

Також сумнівність у правильності висновку полягає в тому, що експертом при проведені визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивачки на аркушах 7-10 наведено перелік деталей, які мали пошкодження та потребували ремонтного усунення, в тому числі із замінами, а їх вартість визначена ремонтною калькуляцією в розділі «Запасні частини», що є додатком 2 до висновку. Вказаний перелік деталей як у висновку, так і в ремонтній калькуляції із їх вартістю викликають сумніви у необхідності їх заміни та врахування їх загальної вартості.

Суперечливість висновку іншим матеріалам справи полягає в тому, що визначена експертом вартість автомобіля позивачки та вартість його відновлювального ремонту суттєво перевищує аналогічні показники, які зазначені у наявному в справі звіті №148/21 про оцінку матеріального збитку транспортного засобу, виготовленого експертом-оцінювачем на замовлення страховика та на підставі якого позивачу виплачено страхове відшкодування.

Також звертає увагу суду на висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №26/22 від 24 травня 2022 року, яким визначено утилізаційну вартість автомобіля позивача і який взято за основу при визначенні суми задоволення позовних вимог, не може бути належним та достовірним доказом у цій справі, адже зроблений експертом із недотриманням вимог пунктів 7.18-7.22 Методики, згідно яких вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.

Експертом при визначенні утилізаційної вартості автомобіля позивача застосовано сумнівний та надуманий метод виставлення автомобіля на електронний аукціон, що не передбачено жодним розділом Методики. Відтак, застосування експертом методу визначення утилізаційної вартості автомобіля, який не передбачений жодним нормам, свідчить про неналежність та недопустимість його висновку як доказу.

Вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами розмір завданих їй внаслідок ДТП збитків, а суд першої інстанції безпідставно вважав встановленими обставини, які фактично є недоведеними.

Задовольняюча частково позовні вимоги в частині стягнення немайнової (моральної) шкоди в сумі 15000 грн суд виходив із того, що позивач зазнала моральних страждань внаслідок ДТП, адже «втратила єдиний транспортний засіб, на якому могла їздити на реабілітацію, масажі, тренажери і зали для підтримання свого стану здоров`я та проходження відновлення після перенесених операцій, які були проведені у зв`язку із тим, що вона є інвалідом II групи з дитинства та має проблеми з опорно-руховим апаратом». Також суд зазначив, що «відповідачка не вжила заходів до відшкодування завданої нею шкоди, не проявила співчуття за скоєне та не запропонувала свою допомогу, якої б в деякій мірі було б достатньо».

Вказані висновки суду першої інстанції є помилковими та не відповідають обставинам справи і наявним у справі доказам, адже позивач на момент ДТП перебувала в автомобілі, і їй внаслідок ДТП жодної шкоди здоров`ю вчиненим відповідачкою ОСОБА_2 правопорушенням не було завдано. Доводи позивачки на те, що вона «втратила нормальний сон та почуття спокою, постійно перебуває в стресі» не доведено належними, допустимими та достовірними доказами.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка мала право керувати автомобілем, використовувала його як єдиний транспортний засіб, на якому могла б їздити на реабілітацію. Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль позивачки не є автомобілем, який спеціально обладнаний для перевезення інвалідів. Наявними у справі доказами не підтверджено наявність єдиного у власності позивача автомобіля, не підтверджено необхідність проходження реабілітації саме в період після ДТП по даний час, що могло бути якимось чином пов`язано із пошкодженням авто та протиправними діями відповідача ОСОБА_2 і, як наслідок, відповідальністю за це.

На підставі наведеного, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заявлених вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2023 року без змін. Вважає, що немає жодних підстав для проведення повторної експертизи, оскільки жодних порушень судовий експерт під час дослідження не здійснював та діяв відповідно до чинних норм законодавства та Методики, використовуючи всі необхідні формули, своїми діями апелянт бажає затягувати розгляд справи, ухиляючись від відшкодування понесеної матеріальної та моральної шкоди. Апелянт керується лише власними домислами, які не підтверджуються жодними доказами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом апеляційного перегляду після часткового підтримання апеляційної скарги є правильність оцінки доказів судом першої інстанції і законність рішення суду по суті вирішення спору в цілому.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив із того, що висновок експерта №12/22 від 24 березня 2022 року є належним доказом у справі, а ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 236 364,00 грн, однак з урахуванням того, що суд не може вийти за межі позовних вимог, дійшов висновку про стягнення 233 364 грн у відшкодування завданої майнової шкоди.

Щодо моральної шкоди, то суд вказав, що в наслідок ДТП, що спричинено з вини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазнала моральних страждань, які з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають стягненню в сумі 15 000 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині оцінки доказів та визначення розміру відшкодування майнової шкоди не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Обставини скоєння ДТП, що мало місце 18 грудня 2021 року, визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адмінправопорушення та притягнення останньої до адміністративної відповідальності, перебування у власності ОСОБА_1 автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , 2010 року випуску на момент ДТП, сторонами визнається та не спростовується (т.1 а.с.12-13, 169).

На момент настання ДТП Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Експрес Страхування», про що був оформлений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР №005718435 з лімітом відповідальності: 130 000 грн шкода майну; 260 000 грн шкода життю та здоров`ю; франшиза 0 грн (т.1 а.с.80).

Також, між ОСОБА_2 та ТДВ «Експрес Страхування» було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №401.21.2617547 від 08.07.2021 року з лімітом відповідальності в 100 000 грн, франшиза не застосовується (т.1 а.с.79).

Згідно копій страхових актів ТДВ «Експрес Страхування» №4.21.1069-1 від 14.02.2022 року та 401.22.4-1 від 25.02.2022 року ОСОБА_1 виплачене страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн та 100 000 грн відповідно, що також підтверджується копіями платіжних доручень (т.1 а.с.81-84).

У відповідності до звіту №148/21 про оцінку вартості матеріального збитку від 30.12.2021 року, здійсненого оцінювачем ОСОБА_6 на замовлення ТДВ «Експрес Страхування», вбачається, що вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП перевищує ринкову вартість і становить 509 329,60 грн (т.1 а.с.164-187)

З копії висновку експерта Онишко Р.М. судової транспортно-товарознавчої експертизи №12/22 від 24.03.2022 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент пошкодження у ДТП 18.12.2021 року, становила 596 364 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, станом на момент огляду 14.02.2022 року становила 1 014 531,30 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 18.12.2021 року склала 596 364 грн (т.1 а.с.15-68).

Згідно копії висновку експерта Онишко Р.М. судової транспортно-товарознавчої експертизи №26/22 від 24.05.2022 року вбачається, що утилізаційна вартість «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , враховуючи особливості стану транспортного засобу внаслідок пошкодження автомобіля від час ДТП 18.12.2021 року становить 130 000 грн (а.с.69-73).

17.06.2022 року між ТОВ «Алеф Вест» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8256/22/001226, згідно якого вказане товариство, яке є комісіонером та діє у відповідності до п.8 Постанови КМУ №1388, на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №8256/22/1/003305 від 16.06.2022 року з однієї сторони та ОСОБА_5 придбала «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , за ціною 133 000 грн. Пунктом 1.2. вказаного договору визначено, що продавець виконав передпродажну підготовку транспортного засобу (т.1 а.с.76).

Згідно копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.04.2022 року, індивідуальної програми реабілітації інваліда №737 від 23.05.2013 року, довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0101245 від 23.05.2013 року, виписки інституту клінічної реабілітації від 04.01.2022 року та від 05.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом дитинства 2 групи з діагнозом дитячий церебральний параліч, множинні м`язові контрактури верхніх та нижніх кінцівок (т.1 а.с.91-102).

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи Чернівецький апеляційний суд звернувся до РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області та Івано-Франківського НДЕКЦ МВС із запитом про надання відомостей щодо стану автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент його продажу.

01.05.2023 року на адресу апеляційного суду надійшов лист Івано-Франківського НДЕКЦ МВС №19/109/13-5614-2023 з додатками: копії фототаблиць до висновку експертного дослідження від №09/2643/2611 від 21.05.2022 року та №09/2643/1468А від 18.06.2022 року.

Згідно ілюстративної таблиці до висновку експертного дослідження №09/2643/2611 від 21.05.2022 року візуально вбачається, що автомобіль «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , частково відновлений, відсутні елементи: передній бампер, задній бампер, переднє праве крило, видніються спрацьовані подушки безпеки.

З ілюстративної таблиці до експертного огляду ТЗ №09/2643/1468А від 18.06.2022 року візуально вбачається, що автомобіль «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , відновлено, наявні всі деталі кузова.

02.05.2023 року від РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області надійшов лист з додатками №31/9-2082-2023 від 01.05.2023 року, згідно яких вбачається, що між ТОВ «Алеф Вест» та ОСОБА_1 16.06.2022 року було укладено договір комісії №8256/22/1/003305 із визначенням ціни автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 133 000 грн. Того ж дня проведено технічний огляд автомобіля згідно копії акту технічного стану транспортного засобу від 16.06.2022 року.

17.06.2022 року між ТОВ «Алеф Вест» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8256/22/001226 за ціною 133 000 грн, проведеного огляд реалізованого транспортного засобу, що підтверджується копією акту огляду.

За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як передбачено ст.1194 ЦК України у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі №204/5314/18, від 02 грудня 2021 року у справі №753/17190/18.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу сумнівності в правильності висновку експерта №12/22 від 24 березня 2022 року, колегія судді вказує наступне.

Надаючи оцінку наявному в матеріалах справи висновку експерта №12/22 від 24.03.2022 року, який покладений в основу рішення суду, на предмет відповідності його вимогам «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» (далі по тексту - Методика), яка затверджена наказом №142/5/2092 МЮУ та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо порушення останньої знайшли своє підтвердження, виходячи з наступного.

З висновку експерта вбачається, що ринкова вартість автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент пошкодження у ДТП 18.12.2021 року, становила 596 364 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, станом на момент огляду 14.02.2022 року становила 1 014 531,30 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 18.12.2021 року склала 596 364 грн.

За приписами п.1.2. Методики вона встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Пункт 1.3. Методики передбачає, що вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

З понять, визначених в п.1.6. Методики вбачається, що економічна доцільність ремонту КТЗ (складової частини) - принцип оцінки, який передбачає, що відновлювальний ремонт КТЗ (складника) є доцільним лише за умови, що вартість відновлювального ремонту КТЗ (складника) підвищує його ринкову вартість, проте не перевищує її; експлуатаційний знос - утрата елементами конструкції КТЗ своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або придатності внаслідок дії умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.2.3. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, а п.2.4. визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно п.7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

За змістом п.п.8.2, 8.3 розділу VIII Методики вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається на момент пошкодження транспортного засобу, а в інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , рік випуску 2010 (т.1 а.с.169), а тому на час ДТП строк експлуатації автомобіля позивача перевищував 10 років, відтак експерт ОСОБА_7 , складаючи експертний висновок №12/22 від 24.03.2023 року про оцінку вартості матеріального збитку, при визначенні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, безпідставно не врахував коефіцієнт фізичного зносу та визначив вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталася 18.12.2021 року, в сумі 596 364 грн.

Крім того, у вказаному висновку експерта п.4 вказано, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 18.12.2021 року, приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля без урахування аварійних пошкоджень, станом на момент огляду 14.02.2022 року, становить 596 364 грн.

Згідно зі абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вказане свідчить про те, що експерт з дотриманням Методики повинен був визначити вартість завданого збитку потерпілій особі на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а сформований перелік необхідних для відновлення запчастин викликає сумнів щодо його змісту через включення у вартість деталей як у зборі, так і повторно їх комплектуючих, що об`єктивно впливає на загальну суму (зокрема, щодо фари правої в зборі та світлодіодного модуля до правої фари і кріплення до неї, а також необхідної кількості дисків із шинами (т.1, а.с.53-54).

Згідно ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а в силу ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам помилково дійшов висновку, що експерт під час проведення експертизи керувався нормами чинного законодавства, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, Коментарем та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 21.10.2019 року №3207/5/1033, Методикою визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2014 та інші, і що такий висновок експерта є допустимим і достовірним доказом.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений вище висновок експерта №12/22 від 24.03.2023 року не є таким.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу невідповідності висновку експерта №26/22 від 24.05.2022 року щодо визначення утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля, то колегія суддів вказує таке.

Як встановлено матеріалами справи, автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні ушкодження в ДТП 18.12.2021 року, було реалізовано на підставі договору купівлі-продажу, як такий, що не є фізично знищеним, а тому зазначений висновок до уваги не приймається.

Враховуючи викладене, помилковим є висновок суду, що на користь позивача необхідно стягнути саме вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля у розмірі 596 364 грн за мінусом 230 000 грн відшкодованих ТДВ «Експрес Страхування» та 130 000 грн від продажу автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , що склало 233 364 грн виходячи з наступного.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ч.1 ст.110 ЦПК України).

З урахування визнання недопустимим і недостовірним доказом у цій справі висновку експерта №12/22 від 24.03.2023 року, суд апеляційної інстанції приймає до уваги інший письмовий доказ - звіт (який не заперечувався стороною позивача) №148/21 про оцінку вартості матеріального збитку від 30.12.2021 року, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 на замовлення ТДВ «Експрес Страхування» про визначенні вартості шкоди завданої автомобілю «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки саме він став підставою для виплати 230000 грн. страхового відшкодування.

Яке вже зазначалося, з висновку наведеного звіту вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику вищевказаного автомобіля згідно п.8.2 Методики перевищує ринкову вартість і становить 509 329,60 грн (т.1 а.с.164-168).

Отже, у цьому випадку порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як транспортного засобу, відновлення якого є економічно недоцільним, що спростовує доводи апелянта про нерелевантність цієї норми до спірних правовідносин.

Відповідно, ОСОБА_1 має право на компенсацію за рахунок ОСОБА_2 153829,60 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з економічною недоцільністю ремонту автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_2 , (509 329,60 (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 133 000 грн (вартість автомобіля під час продажу) - 230 000 грн (сума страхового відшкодування + 7500 грн (витрати на евакуацію з місця ДТП)).

Аналогічний підхід до розрахунку викладений ВС у постанові від 14.04.2022 року, справа №205/7747/18.

Що стосуються доводів апеляційної скарги з приводу незгоди з визначеним розміром моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду в цій частині відзначає наступне.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі №686/13188/21.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19.

Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Подібний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 944/4790/19.

Суд першої інстанції встановивши, що в наслідок ДТП ОСОБА_1 втратила транспортний засіб, на якому могла їздити на реабілітацію, масажі, тренажерні зали для підтримання свого стану здоров`я та проходження відновлення після перенесених операцій, які були проведені у зв`язку із тим, що вона являється інвалідом ІІ групи дитинства, має проблеми з опорно руховим апаратом в сукупності з тим, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку, що сума грошових коштів в розмірі 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди є достатньою та такою, що відповідає принципу розумності й справедливості.

Доводи апеляційної скарги в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів.

За наведеного рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими частково, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення суми матеріальної шкоди та перерозподілу судових витрат.

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 7524 грн, рішенням суду першої інстанції стягнуто з ОСОБА_2 2 673,64 грн судового збору на користь позивача, а при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 5274,10 грн (т.1 а.с.2, 208-212, т.2 а.с.20).

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції тільки в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, свідчить про задоволення вимог позивача на 60,96%, у зв`язку з чим здійснюється розподіл судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2023 року в частині визначення розміру матеріальної шкоди змінити та визначити до стягнення 153 829 (сто п`ятдесят три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) грн 60 коп.

Здійснити перерозподіл компенсації судових витрат в рішенні Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2023 року: в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 500 грн за проведення експертизи скасувати, визначити до стягнення ОСОБА_1 за сплачений судовий збір при поданні позову 1 538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) грн 63 коп.

Компенсувати ОСОБА_2 2 059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн 01 коп. судового збору за апеляційний перегляд за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Перепелюк І.Б.