Справа № 444/3367/22
Провадження № 2/444/251/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 березня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 лютого 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 10 лютого 2021 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області в справі №444/2895/20 шлюб між ним розірвано.

Позивач зазначає, що дитина постійно проживає з нею. Відповідач, будучи батьком дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Перестав приділяти увагу сину, не цікавиться його життям, потребами, станом здоров`я. Усіма матеріальними, побутовими, освітніми, духовними питаннями щодо виховання дитини займається виключно вона за власні кошти. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», установлено з 1 грудня у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривень. Тобто на даний час мінімальний розмір аліментів на її сина становить 1833:100х50=1416,50 гривень.

Позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою, офіційно займається підприємницькою діяльністю, не є обмежено дієздатним чи обмежено працездатним, а тому перешкоди у виконанні відповідачем обов`язків по утриманню своєї дитини відсутні.

Позивач вважає, що розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень щомісячно забезпечить відповідні потреби сина відповідно до його віку, буде сприяти гармонійному його розвитку, зможе забезпечити рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У розмір цієї суми нею враховано: вартість харчування дитини, затрати на засоби гігієни, на придбання одежі в річний сезон, витрати пов`язані з відвідуванням школи.

Позивач просить, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 02.01.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити (арк. спр. 14).

01.02.2023 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що твердження позивача щодо того, що він не бере участі у вихованні та утриманні дитини, є безпідставними і такими, що не відповідають дійсності. Крім того, він нарівні з позивачкою добровільно самостійно купляє для ОСОБА_4 усе необхідне, в тому числі несе витрати, пов`язані з харчуванням дитини, придбанням одежі відповідно до потреб дитини, оплачує вартість лікування дитини та оздоровлення/відпочинок дитини. Твердження позивача щодо неможливості врегулювання спору по причині відсутності у нього такого бажання також не відповідає дійсності, оскільки він, окрім самостійного утримання дитини, добровільно по мірі своїх прибутків надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Обґрунтовуючи розмір аліментів в сумі 4000,00 грн., позивач посилається на здійснення ним підприємницької діяльності, але сам факт здійснення підприємницької діяльності не свідчить про отримання значних доходів. Так, у зв`язку із воєнним станом у державі його дохід значно знизився, став нестабільним та мінливим. У його власності немає нерухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.01.2023 року (№320779035). Він змушений нести щомісячні витрати на оренду житла. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги його матеріальне становище, відсутність у нього нерухомого майна, отримання незначних доходів, відповідач просить стягувати з нього суму аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в сумі 2000,00 грн.

07.02.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки ОСОБА_1 , в якій вона зазначає, що доводи відповідача не спростовують потребу в сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно. Доводи відповідача, викладені у відзиві, не відображають реальні обставини, не спростовують спів мірну потребу в утриманні дитини як зі сторони матері так, і з сторони батька. Позивач стверджує, що оскільки усіма матеріальними, побутовими, освітніми, духовними питаннями щодо виховання дитини займається виключно вона та лише за свої кошти, розмір аліментів на сина - 4000 грн., які вона просить стягувати в її користь на утримання дитини, є адекватним.

21.02.2023 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що вона самостійно несла та несе витрати на одяг, лікування їх малолітнього сина, є голослівними та, в порушення норм визначених ст. 77-80 ЦПК України, не підтверджуються жодними належними, достовірними та допустимими доказами. Аргументи позивача про те, що заявлений обсяг його доходів не відповідає дійсності, є безпідставними та спростовуються офіційною фінансовою звітністю, наданою ним суду при поданні відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що він добровільно несе витрати на свого малолітнього сина та заявляю про свою готовність і надалі нести ці витрати, а також зважаючи на той факт, що з об`єктивних причин розмір його доходів є незначним, відповідач просить частково задоволити позов - в обсязі, що перевищує мінімальний розмір аліментів, та вказаний у відзиві на позовну заяву.

21.02.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає частково (арк. спр. 41).

Ураховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що у сторін в шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (арк. спр. 4).

Із довідки виданої адміністратором відділу ЦНАП Жовківської міської ради встановлено від 30.12.2022 року №590/05-23 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк. спр. 15).

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, Відомостями про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (арк. спр. 22-24).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З приписів зазначених вище правових норм випливає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум у 2022 році в Україні для дітей встановлено: віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2023 році в Україні для дітей встановлено: віком до 6 років - 2272 гривні; віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Суд враховує обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який не є особою з інвалідністю, є працездатним, є фізичною особою-підприємцем, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини, часткове визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього розміру аліментів, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На час ухвалення рішення у справі розмір мінімальної заробітної плати становить 6 700 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітню дитину -сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.

Проте, суду позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач може сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України, і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи те, що неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач періодично надає кошти на утримання сина, з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку.

Оцінивши надані в справі докази, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, враховуючи доводи сторін, які викладені у відзиві на позов, відповіді на відзив, запереченні на відповіді на відзив, суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітнього сина, обов`язку обох батьків утримувати дітей, а також виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли б утримувалась обома батьками.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 2700,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 СК України, дійшов висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 23.12.2022 року (арк. спр. 1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь його матері ОСОБА_1 в розмірі по 2 700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 23.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп. який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 27.03.2023 року.

Суддя: Олещук М. М.