ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м.Суми

Справа №577/4242/21

Номер провадження 22-ц/816/167/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Вирівське»,

третя особа виконуючий обов`язки директора Державного підприємства «Вирівське» Голуб Юрій Юрійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Вирівське» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року в складі судді Рідзевської І.О., ухваленого в м. Конотопі, повний текст якого складено 21 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и в :

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Вирівське» (далі - ДП «Вирівське») про визнання протиправним та скасування наказу № 19/1-к від 16 серпня 2021 року «Про звільнення заступника виконуючого обов`язки директора», поновлення на посаді заступника директора ДП «Вирівське», стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та 30000 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 06 травня 2021 року заявника було прийнято на роботу на посаду заступника директора, а оскаржуваним наказом розірвано трудовий договір (контракт) та звільнено з посади заступника виконуючого обов`язки директора. Підставою для розірвання трудового договору у наказі вказаний прогул без поважних причин, наказ в.о. директора ДП «Вирівське» «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 » від 16 серпня 2021 року № 28 та Акт № 29 від 16 серпня 2021року про відмову позивача надати письмові пояснення причин відсутності на робочому місці на підприємстві. Проте, з наказом № 28 та актом № 29 заявника під підпис не ознайомлювали, копії цих документів не надавалися, а тому вважає звільнення незаконним, оскільки 12 серпня 2021 року позивач перебував на робочому місці та виконував функціональні обов`язки.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №19/1-к від 16 серпня 2021 року «Про звільнення заступника виконуючого обов`язки директора» виданий ДП «Вирівське».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Вирівське».

Стягнуто з ДП «Вирівське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 серпня 2021 року по 10 листопада 2022 року в розмірі 231036,20 грн.

Стягнуто з ДП «Вирівське» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2023 року виправлено описку у рішенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року, а саме: вважати вірним в тексті рішення суду посаду позивача, заступник виконуючого обов`язки директора.

В апеляційній скарзі ДП «Вирівське» посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд помилково вважає, що у наказі про прийняття на роботу обов`язково має бути вказана інформація про визначення робочого місця працівника. Позивач та всі свідки підтвердили суду, що його робоче місце знаходилось в конторі по АДРЕСА_1 . Жоден свідок не підтвердив перебування позивача на роботі з 08-00 до 15-00. Крім того, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки поновив ОСОБА_1 на посаді заступника виконуючого обов`язки директора підприємства. Вважає, що оскільки позивач ознайомився з наказом про звільнення, тому його було повідомлено і про підстави звільнення, перелічені у наказі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом ДП «Вирівське» № 9-к від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора підприємства з 06 травня 2021 року (т. 1 а.с. 10, 15-18).

Актом про відсутність працівника на робочому місці № 28 від 12 серпня 2021 року засвідчено, що ОСОБА_1 впродовж робочого дня 12 серпня 2021 року був відсутній на робочому місці та на підприємстві без поважних причин і без попередження про причини відсутності (т. 1 а.с. 12).

Актом № 29 від 16 серпня 2021 року зафіксовано відмову ОСОБА_1 надати письмові пояснення причин відсутності на робочому місці та на підприємстві 12 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 94).

Наказом № 27 від 16 серпня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (т. 1 а.с. 93).

Наказом № 19/1-к від 16 серпня 2021 року «Про звільнення заступника виконуючого обов`язки директора» з 16 серпня 2021 року було розірвано трудовий договір та звільнено із займаної посади заступника виконуючого обов`язки директора ОСОБА_1 . Підставою для розірвання трудового договору є прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) (т. 1 а.с. 11).

Судом також встановлено, що в день звільнення ОСОБА_1 не було ознайомлено з наказом про звільнення та не вручено копію цього наказу.

Свідок ОСОБА_2 , який є працівником ДП «Вирівське», суду першої інстанції пояснив, що 12 серпня 2021 року біля 08 години він бачив ОСОБА_1 на підприємстві. З ранку ОСОБА_1 був у них на тракторній бригаді. Як і де ОСОБА_1 провів робочий день йому не відомо. Після обіду, біля 15 години свідка повідомили, що необхідно підписати акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Він особисто не цікавився де ОСОБА_1 був, не телефонував йому, лише підписав акт № 28 від 12 серпня 2021 року. В кінці робочого дня він бачив ОСОБА_1 на підприємстві, який йому повідомив, що весь день їздив по справам підприємства, зокрема сказав, що їздив до військової частини.

Свідок ОСОБА_3 , який є інженером ДП «Вирівське», суду першої інстанції пояснив, що зранку 12 серпня 2021 року бачив ОСОБА_1 на підприємстві. Після обіду вони разом з ОСОБА_1 поїхали в АДРЕСА_2 відбулася зустріч з командиром НОМЕР_1 шляхо-відновлювального загону Державної спеціальної служби транспорту ОСОБА_4 з приводу оренди спеціальної тракторної техніки для пресування силосу для ВРХ. Під час зустрічі проводився огляд техніки, обговорювалися умови оренди.

Свідок ОСОБА_5 , який працює водієм в ДП «Вирівське», суду першої інстанції пояснив, що перший заступник директора ОСОБА_6 викликав його зранку біля 09 години 12 серпня 2021 року та повідомив, що необхідно перевірити стан службового автомобіля, яким користувався ОСОБА_1 . На підприємстві ОСОБА_1 він не бачив, тому і підписав акт № 28 від 12 серпня 2021 року про його відсутність. Особисто ОСОБА_1 не телефонував, бо не має його номеру телефону, не дізнавався де він.

Свідок ОСОБА_7 , який працює старшим майстром в ДП «Вирівське», суду першої інстанції пояснив, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 був відсутній на своєму робочому місці в кабінеті цілий день.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду повідомили, що не пам`ятають обставин 12 серпня 2021 року та не можуть сказати чи був ОСОБА_1 на роботі та не можуть впевнено сказати про обставини, які досліджуються судом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що в наказі роботодавця про прийняття позивача на роботу відсутня інформація щодо визначення робочого місця, а тому відсутній сам факт порушення трудової дисципліни. Крім того, посадовою інструкцією позивача передбачені особливості виконання посадових обов`язків поза межами підприємства. З пояснень свідків суд дійшов висновку, що під час складання акту про відсутність позивача на роботі, особи, які підписали акт як свідки, не перевіряли факт його знаходження чи відсутності на підприємстві чи в його структурних підрозділах, а також виконання обов`язків по забезпеченню роботи підприємства, а лише підписали відповідний акт. Суд не взяв до уваги намагання працівників відповідача зв`язатися з позивачем за допомогою телефонного зв`язку, оскільки відповідних доказів цьому не надано. З огляду на викладене, місцевий суд встановив, що позивач 12 серпня 2021 року впродовж робочого дня перебував на інших об`єктах підприємства та виконував свої безпосередні обов`язки заступника директора, зокрема в частині забезпечення роботи підприємства, що свідчить про наявність обставин, які повністю виключають вину ОСОБА_1 у прогулі. Відтак, суд поновив позивача на посаді з 16 серпня 2021 року, здійснив розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 231036,20 грн, виходячи з середньоденного заробітку у розмірі 721,81 грн, а також частково задовольнив вимогу про компенсацію завданої незаконним звільненням моральної шкоди у сумі 10000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про порушення роботодавцем трудових прав позивача у в`язку з його незаконним звільненням.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. У свою чергу, обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника.

Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину працівника.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції звернув увагу на посадову інструкцію заступника директора ДП «Вирівське», з якою ознайомлений ОСОБА_1 та відповідно до якої виконання посадових обов`язків позивачем включало в себе, зокрема, організацію роботи і ефективну взаємодію всіх структурних підрозділів, цехів та виробничих одиниць; контроль роботи всіх структурних підрозділів; організацію поточної організаційно-виконавчої роботи всього підприємства; проведення попередніх переговорів з партнерами по оренді сільгосптехніки та обладнання, необхідного для потреб підприємства з виїздом на місце і перевіркою готовності даної техніки. При цьому, позивач мав право використовувати свій робочий час згідно робочого плану на день, який він складає самостійно з урахуванням нагальних потреб підприємства на даний день.

З огляду на викладене, характер виконання посадових обов`язків позивачем свідчить про те, що впродовж робочого дня він може бути відсутній на території підприємства та його структурних підрозділів, зокрема, як зазначає відповідач в конторі по АДРЕСА_1 , тобто у визначеному робочому місці. Відтак, у спірних правовідносинах роботодавець мав довести, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 здійснив прогул саме з огляду на передбачену посадовою інструкцією можливість упродовж робочого дня не перебувати на робочому місці (в конторі), тобто має бути доведено невиконання позивачем впродовж трьох годин і більше своїх посадових обов`язків згідно робочого плану на день, який позивач визначає самостійно з урахуванням нагальних потреб підприємства на даний день.

Проте, як правильно встановив місцевий суд, роботодавцем не доведено самого факту порушення трудової дисципліни, тобто прогулу. Також суд дав правильну оцінку поясненням свідків згідно з якими під час складання Акту № 28 від 12 серпня 2021 року про відсутність ОСОБА_1 на роботі свідки фактично не перевіряли факт знаходження чи відсутності позивача на території підприємства чи його структурних підрозділах, як і не засвідчили виконання чи невиконання ним посадових обов`язків.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність і скасування наказу відповідача № 19/1 від 16 серпня 2021 року про звільнення позивача. Погоджується колегія суддів також і з розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 серпня 20211 року по 10 листопада 2022 року, який склав 231036,20 грн.

З визначеним судом розміром компенсації за заподіяну моральну шкоду внаслідок незаконного звільнення на рівні 10000 грн апеляційний суд повністю погоджується, дана сума відповідає критеріям розумності та справедливості.

Водночас, поновлюючи ОСОБА_1 на займаній посаді, суд допустив помилку.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як зазначалось вище, наказом ДП «Вирівське» № 9-к від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду заступника директора підприємства, а наказом № 19/1-к від 16 серпня 2021 року позивача було звільнено з посади заступника виконуючого обов`язки директора.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року, у якому ухвалою цього суду від 27 січня 2023 року виправлено описку, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника виконуючого обов`язки директора ДП «Вирівське».

Змін, доповнень чи уточнень позовних вимог в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 до суду першої інстанції не подавав.

Відтак, поновивши позивача на посаді заступника виконуючого обов`язки директора, суд першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 просив поновити його на посаді заступника директора підприємства.

Таким чином, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини рішення у новій редакції.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази, правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду. Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді відповідач у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти позову. Доводам апеляційної скарги щодо вчинення позивачем прогулу суд першої інстанції вже давав оцінку, з якою апеляційний суд повністю погоджується. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачем не спростовано, контррозрахунку не надано.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду судове рішення змінюється лише в частині формулювання назви посади позивача, тому новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вирівське» задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року змінити шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини рішення у наступній редакції:

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Державного підприємства «Вирівське».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук