КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/838/17
Провадження № 22-з/824/256/2023 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
15 березня 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді: Суханової Є.М.,
суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.,
за участю секретаря: Лободи Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року з урахуванням змісту ухвали від 23 серпня 2019 року про роз`яснення судового рішення позов ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого наукового співробітника наукового сектору моніторингу стану нерухомих наземних пам`яток Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника з 19 грудня 2016 року.

Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 грудня 2016 року по 13 червня 2019 року включно в розмірі 500 201,52 грн за вирахуванням необхідних податків та платежів;

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця допущено до негайного виконання.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника задоволено, рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року вирішено питання розподілу судових витрат у справі та доповнено постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року абзацом наступного змісту: «стягнути на користь Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника судові витрати: в розмірі 960 грн - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в розмірі 7 503,02 грн - із ОСОБА_1 ».

Постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 , задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-20025св19).

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника залишено без задоволення, рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2022 року Касаційну скаргу Національного заповідника «Києво-Печерська лавра» залишено без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року залишенобез змін.

У червні 2022 року ОСОБА_1 ,подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення та просиластягнути з відповідача 10 004 грн сплаченого нею відповідно до квитанції від 04 грудня 2019 року судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема, касаційний суд, зазначив, що у випадку, коли за наслідками розгляду касаційної скарги оскаржувані рішення скасовані та справа направлена на розгляд до суду першої (апеляційної) інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

31.01.2023 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення. У заяві зазначає, що касаційний суд не вирішив питання стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем за подання касаційної скарги, яка постановою Верховного Суду від 21.04.2021 була задоволена частково.Просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з Києво-Печерського історико-культурного заповідника 10 004 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із п.п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з повідомлення учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться також у відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи, явка яких відповідно до ст.128 ЦПК України не є обов`язковою.

Перевіряючи підставність заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів враховує таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року в справі №530/1731/16- ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (ст.412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (ст.411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат», (аналогічна позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17).

Зважаючи на те, що після касаційного перегляду дана справа була передана касаційною інстанцією на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, яким 19 червня 2019 року ухвалкно рішення у справі.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалене судом лише після прийняття рішення по суті спору за наявності підстав, перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року, справа №464/944/17.

Сплата судового збору у прозмірі 10 004 грн. за подання касаційної скарги ОСОБА_1 , на постанову Київського апеляційного суду від 09.10.2019 року підтверджується платіжним дорученням № 0.0..1 від 04.12.2019 року (т. 3 а.с. 36).

При цьому, постановою Верховного Суду від 21.04.2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 , задоволено частково, а постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року та додаткову поставнову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та те, що Київський апеляційний суд ухвалив у даній справі рішення по суті заявлених ОСОБА_1 , позовних вимог, яке постаовою Верховного Суду залишено без змін, підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат по сплаті позивачем судового збору, відсутні.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що рішення по суті спору апеляційним судом ухвалено на користь заявника ОСОБА_1 , і таке набрало законної сили, понесені нею по справі витрати у вигляді судового збору за подачу касаційної скарги у розмірі 10 004 грн., необхідно стягнути з Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на користь ОСОБА_1 , зважаючи на доведеність факту їх понесення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 10 004 (десять тисяч чотири) гривні 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня с

кладення повного тексту додаткової постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2023 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І. Олійник