Справа № 703/505/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановив:

07 лютого 2023 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 14 січня 2020 року близько 17 години 10 хвилин в м. Сміла Черкаської області по вул. Соборна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів. ДТП сталось в результаті порушення відповідачем п.п. 2.5, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року у справі № 703/206/20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач вказує, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5411313 в ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом за даним полісом є автомобіль Hyundai Accent, д.н. НОМЕР_1 .

Враховуючи наявність полісу, водій пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , було проведено огляд, про що складено акт огляду КТЗ (дефектну відомість) та ремонтну калькуляцію №01147_34 від 03 лютого 2020 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного транспортному засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 складає 38 063,53 грн.

Внаслідок цього позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника про страхове відшкодування складено страховий акт № 02729/34/920 від 05 лютого 2020 року на суму 14550,00 грн., та здійснено виплату ОСОБА_2 в якості страхового відшкодування у розмірі 14550,00 грн., згідно платіжного доручення № 78198 від 06 лютого 2020 року.

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Оскільки відповідач вчинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, до страховика перейшло право регресної вимоги.

Представник позивача вказує, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» направило відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак відповідач ніяк не відреагував на досудову претензію.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 14550,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

У визначений вказаною ухвалою строк відповідачем відзив на позовну заяву не надіслано.

06 квітня 2023 року до суду звернувся представник позивача із заявою про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що в досудовому порядку відповідачем було сплачено суму матеріальної шкоди в сумі 7550,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, в зв`язку з цим просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу, а також судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року прийнято до розгляду заяву представника позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» про зменшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

У визначений вказаною ухвалою строк відповідачем відзив на позовну заяву не надіслано.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові,

Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак в направленій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав повністю.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

За частиною другою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 14 січня 2020 року близько 17 години 10 хвилин в м. Сміла Черкаської області по вул. Соборна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Hyndai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП. (а.с.50-51).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача ОСОБА_1 у вчиненні цієї ДТП, що визначена постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , було застраховано згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5411313 в ПрАТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 12).

Згідно Ремонтної калькуляції 01147_34 від 03 лютого 2020 року, вартість матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 становить 38 063,53 грн. (а.с. 6-8).

Згідно страхового акту 02729/34/920 від 05 лютого 2020 року, розмір страхового відшкодування, без урахування розміру франшизи в сумі 950 грн., становить 14550,00 грн. (а.с. 21).

06 лютого 2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 14550,00 грн. на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням від 06 лютого 2020 року № 78198 (а.с.49).

Судом також встановлено, що відповідач в досудовому порядку сплатив суму матеріальної шкоди в сумі 7550,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №N01UZ3840M від 26 травня 2020 року на суму 1300,00 грн., №N1E195467M від 23 липня 2020 року на суму 2000,00 грн., №N0IUZ4004M від 28 серпня 2020 року на суму 1300,00 грн. №N1Е194387М від 10 листопада 2020 року на суму 2200,00 грн. та №N01UZ4587M від 20 квітня 2021 року на суму 750,00 грн. (а.с. 45-47).

Відтак розмір невідшкодованого страхового відшкодування, виплату якого ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило на ім`я ОСОБА_2 становить 7000 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Доказів того, що відповідачем на користь позивача були повністю відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано.

Між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІУ, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно до п. «в» ч.1 ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, або вжив алкоголь, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Як було встановлено судом, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи,якій завдано шкоди,вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1191 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Таким чином, враховуючи наведені положення закону, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги позивача,та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і який в добровільному порядку понесені витрати позивачу повністю не компенсував, станом на час розгляду справи розмір невідшкодованої страхової виплати яку ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило на ім`я ОСОБА_2 становить 7000 грн., будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, тому суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 7000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ від 04 березня 2014 року, відповідно до якої останньому встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, а відповідач в силу дії п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відтак сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684,00 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст.ст. 979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України,-

вирішив:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (пр-т Перемоги, буд.65, м. Київ, 03062, ) матеріальну шкоду в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн.

Компенсувати за рахунок держави приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС» в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в сумі 2684,00 грн., сплачений згідно платіжної інструкції №5311 від 09 лютого 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», адреса: пр-т Перемоги, буд.65, м. Київ, 03062, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Ю. В. Крива