Справа №461/6392/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

03 травня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мисько Х.М.,

секретар судових засідань Євтушенка В.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку до пояснення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує, що в період з 2005 року до 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах. За цей період у них народилось четверо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2018 року позивач та відповідач проживають окремо, діти проживають з позивачем на перебувають на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач інших осіб на утриманні не має., є працездатним, отримує дохід, стан його здоров1я дозволяє йому працювати, відтак позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

28.02.2023 року позивачем скеровано на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 000, 00 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_7 та представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, скерували на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просила такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки, відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом. (стаття 55).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що в період з 2005 року до 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах.

За цей період у них народилось четверо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ 26.06.2007 року./а.с.8./; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ 16.05.2009 року/а.с.9/; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ 28.07.2011 року /а.с.10/; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ 28.07.2011 року.

Судом об`єктивно встановлено, що батьками дітей є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дітьми, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Суд,при визначені розміру аліментів,враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття,розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,те,що відповідач здорова,працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу,доказів зворотного відповідачем суду не надано,тоді як дитина потребує такої допомоги,а тому,вважає можливим визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 1 000, 00 гривень на одну дитину, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дітьми повноліття.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, сума судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 180-183 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 1 000, 00 (одній) гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 30.11.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.05.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Суддя Х.М. Мисько