Справа № 754/6107/23
У Х В А Л А

Іменем України

09 травня 2023 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М., перевіривши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Озерана Олексія Сергійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Озеран О.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, а саме просить вжити наступні заходи забезпечення позову: 1) накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, яка належить відповідачу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 28973174 від 28.03.2016 року зареєстрованого приватним нотаріусом Бучанького районного нотаріального округу Воробйовою Тетяною Антонівною; 2) накласти арешт на земельну ділянку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, яка належить відповідачу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35262825 від 19.05.2017 року зареєстрованого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Королем Русланом Анатолійовичем; 3) накласти арешт на земельну ділянку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, яка належить відповідачу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 30341860 від 06.07.2016 року зареєстрованого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Королем Русланом Анатолійовичем; 4) накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, яка належить відповідачу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 30341327 від 06.07.2016 року зареєстрованого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Королем Русланом Анатолійовичем.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що на утриманні позивача знаходиться її малолітня донька - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка проживає разом з позивачем та утримується нею. Також донька має розлади здоров`я у зв`язку із чим є необхідність у постійному утриманні малолітньої дитини.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна відповідати ст. 151 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також чи не перешкоджає такий вид забезпечення здійсненню господарської діяльності юридичної особи чи фізичної особи-підприємця.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна/закриття рахунків чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

Разом із тим, заявником не надано достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття цих заходів та негативних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Викладене вище дає підстави для висновку, що заява не підлягає до задоволення, оскільки заявником не надано достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів.

До того ж суд зауважує, що враховуючи приписи ч.2 ст.149 ЦПК України, заявник не позбавлений права звернутись із заювою про забезпечення позову разом з поданням позовної заяви до суду.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Озерана Олексія Сергійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Панченко