Справа № 278/3428/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Бабич О. А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що вона у присутності двох свідків надала ОСОБА_2 позику у сумі 40000,00 грн на термін шість місяців, що підтверджується відповідною розпискою, однак останній взяті на себе зобов`язання з повернення позики не виконав. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 40000,00 грн основного боргу, 437,26 грн 3% річних від простроченої суми, 1496,80 грн інфляційних нарахувань на суму боргу та 992,40 грн судових витрат по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що не пам`ятає, щоб він писав розписку, як і не пам`ятає факту передачі грошей. При дослідженні оригіналу розписки від 28.12.2021 року (а.с. 27) суду пояснив, що почерк начебто його і підпис схожий на його, однак він не впевнений, що її писав. Зауважив, що у позивача відсутній дохід, щоб дозволяв їй надавати у позику грошові кошти.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (роботодавець позивача) показала, що знає відповідача та декілька разів з ним бачились. Зазначила, що у розписці дійсно її підпис і вона бачила, як кошти передавались позивачем відповідачу; ОСОБА_2 особисто писав розписку у вказаний день; заперечень у сторін або застережень ніяких не було. Кошти були передані при ній особисто, однак при ній особисто вони не перераховувались, відтак достаменно вона не може стверджувати про суму переданих позивачем відповідачу грошових коштів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

28.12.2021 року позивач, у присутності двох свідків, надала ОСОБА_2 позику в розмірі 40000,00 грн на термін шість місяців, на підтвердження чого позичальником була надана розписка, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні (а.с. 27).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК україни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На спросування позиції позивача відповідачем під час розгляду справи суду не надано належних та допустимих доказів. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернув суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про стягнення суми позики в сумі 40000,00 грн.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач своєчасно не повернув суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми

Згідно зі здійсненим судом арифметичним розрахунком, враховуючи індекс інфляції за весь час прострочення сплати грошових коштів, з відповідача має бути стягнуто 1496,80 грн інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 437,26 грн.

Відтак, позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на сторону відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, ст. ст. 625, 1046-1050 ЦК, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 28.12.2021 року, що становить 41934,06 грн, з яких: 40000,00 грн - основна сума боргу, 437,26 грн - 3% річних, 1496,80 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2023 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адеса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О. М. Дубовік