ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5110/20 Номер провадження 22-ц/814/2104/23Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Філоненко О.В.,

за участі: представника позивача Кравченка Я.Ю., відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши в м.Полтаві в режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом Полтавської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про скасування боргу за комунальні послуги, визнання недійсним договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Предоляк О.С. в м.Кременчуці, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 45888,16 грн., індекс інфляції боргу в розмірі 2214,42 грн., 3% річних від суми боргу 1149,84 грн.

У вересні 2020 року відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначає, що він не користується послугами які надаються АТ "Полтаваобленерго" з 17.06.2014 року, так як проживає і працює в Болгарії, а з 06.07.2016 року оформив посвідку на постійне проживання.

Крім того, вказує, що після придбання квартири у забудовника, протягом кількох років не отримує якісні послуги від відповідача, відсутні санітарні норми теплоподачі, низька температура гарячої води.

Вважає, що АТ "Полтаваобленерго", нараховуючи борг за не надані та не якісно надані послуги, порушує його права як споживача, у зв`язку з чим, просив скасувати борг за комунальні послуги за період з березня 2015 року по квітень 2019 року на загальну суму 42523,90 грн. та визнати недійсним договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 202332 від 13.09.2018 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2021 року позов АТ "Полтаваобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 18540,40 грн., індекс інфляції боргу в розмірі 1637,75 грн., 3% річних від суми боргу 934,46 грн., а всього 21112,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору 967,11 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про скасування боргу за комунальні послуги, визнання недійсним договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2022 року апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - адвоката Дятлової Марини В`ячеславівни задоволено.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2021 року скасовано в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства «Полтаваобенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов акціонерного товариства «Полтаваобенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Полтаваобенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 39 987 грн. 17 коп.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Полтаваобенерго» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Полтаваобенерго» судовий збір в сумі 4 267 грн. 07 коп.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2021 року залишено без змін.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічний позов, а в позові АТ «Полтаваобленерго» відмовити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Відповідно до ч.4 ст.370 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що АТ «Полтаваобленерго» надавало послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої та холодної води за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , по о/р №202332, які надавались Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго» до 25 квітня 2019 року.

Згідно наданого АТ «Полтаваобленерго» розрахунку заборгованості, за вказаною адресою станом на 22.06.2020 року сума боргу ОСОБА_1 за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, за період з березня 2015 року по квітень 2019 року становить 42523,90 грн., із них: сума боргу за послугу з централізованого опалення 39293,59 грн.; сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води 3230,31 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він не користується послугами які надаються АТ "Полтаваобленерго", оскільки не проживає в Україні. Однак, ті послуги, що надаються є неякісними, що підтверджується відповідними актами. Претензії з цього приводу ігноруються відповідачем, а тому посилаючись на положення ст.ст.4,5,6,18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважав, що договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 202332 від 13.09.2018 року підлягає визнанню недійсним, а нарахований борг скасуванню.

Районний суд, встановивши наявність заборгованості за послуги з теплопостачання, дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не доведені належними, допустимим та достовірними доказами.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Звертаючись до районного суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 просив скасувати борг, який нарахований відповідачем за період з березня 2015 року по квітень 2019 року на загальну суму 42523,90 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За загальним правилом, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/7164/19.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, вимога зустрічного позову щодо скасування боргу є неналежним способом захисту та не підлягає задоволенню.

Щодо визнання договору недійсним, то позивачем ОСОБА_1 , як доводи було наведено те, шо протягом кількох років він не отримує якісні послуги від відповідача, відсутні санітарні норми тепло-подачі, низька температура повітря в кімнатах, що підтверджується актами від 17.12.2008 року, 06.01.2009 року, що свідчить про не виконання своїх обов`язків відповідачем, а нарахування боргу за не надані та не якісно надані послуги порушує його права як споживача (т.1, а.с.41).

Проте, зазначені акти не відносяться до спірного періоду наявності заборгованості.

Разом з тим, Державний нагляд (контроль) у сфері теплопостачання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у галузі теплопостачання, а саме Державною інспекцією енергетичного нагляду України (Держенергонагляд).

Повноваження Держенергонагляду у сфері теплопостачання визначені статтею 14 Закону України «Про теплопостачання» та Положенням про Державну інспекцію енергетичного нагляду України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від від 14.02.2018 № 77.

Розгляд звернень громадян щодо неналежного теплопостачання з проведенням позапланового заходу здійснюється у разі виявлення Держенергонаглядом порушень з боку теплопостачальної організації щодо технічного стану теплових установок та мереж, порушення режимів теплопостачання (недотримання температурного графіку).

За результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері електроенергетики та у сфері теплопостачання складається відповідний акт вказаним органом виконавчої влади і у разі виявлення порушень виноситься відповідні приписи, щодо усунення виявлених порушень з боку суб`єкта господарювання, який надає послуги з теплопостачання.

Однак, ОСОБА_1 не надано суду доказів звернення до органу, який здійснює контроль у сфері теплопостачання та має право виносити приписи у разі виявлення порушень.

Таким чином, відсутні підстави для визнання недійсним договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 202332 від 13.09.2018 року через недоведеність цих вимог.

Крім того, оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Вказана позиція міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 462/5889/16-ц.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання, ОСОБА_1 на те, що він не користується послугами відповідача у зв`язку з проживанням за межами України, оцінюються колегією суддів з огляду на положення ст.322 ЦК України про те, що на власника майна тягар його утримання. Зокрема, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Оскільки належна на праві власності ОСОБА_1 квартира розташована у багатоквартирному будинку, під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якої відповідач не відмовився у встановленому законом порядку, він зобов`язаний нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежать від того проживає власник у цій квартирі чи ні.

Позивачем суду також не надано доказів на підтвердження факту повідомлення Кременчуцької філії про його не проживання в квартирі, куди надаються послуги.

Так, листа від 19.04.2016 року на адресу Кременчуцької філії АТ«Полтаваобенерго», вбачається, що ОСОБА_1 повідомив надавача послуг, що знаходиться у від`їзді і в квартирі ніхто не мешкає, проте конкретної інформації не надано (т.1, а.с.68).

Доводи апеляційної скарги про не проведення АТ«Полтаваобенерго» перерахунку за неякісні послуги не приймаються до уваги, так як знаходяться поза межами заявлених вимог зустрічного позову, адже в прохальній частині не заявлялось вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунки за надані послуги з теплопостачання.

Не спростовують висновків районного суду посилання в апеляційній скарзі на висновки, зроблені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 757/31606/15-ц та від 04.06.2018 року у справі № 760/12445/15-ц, так як правовідносини у зазначених як приклади справах та у справі, яка переглядається, не є подібними.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування боргу за комунальні послуги за період з березня 2015 по квітень 2019 року на загальну суму 42523,90 грн. та визнати недійсним договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 202332 від 13.09.2018 року не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2021 року з врахуванням постанови Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.03.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна