Ухвала

08 травня 2023 року

м. Київ

справа № 282/392/22

провадження № 61-6204ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

В обґрунтування позову зазначали, що 06 березня 2021 року близько 22:00 год у с. Громада Житомирського району Житомирської області ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на вул. Корольова, біля будинку № 11, здійснив наїзд на їхнього сина ОСОБА_4 , який від отриманих травм загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

За цим фактом слідчим управлінням Головного управління Національної поліції Житомирської області порушено кримінальне провадження, досудове розслідування триває.

На час вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 зареєстрована у ПрАТ «СГ «ТАС».

Вказували, що 31 травня 2021 року повідомили відповідача про настання страхового випадку та просили виплатити страхове відшкодування у розмірі по 36 000,00 грн кожному на відшкодування моральної шкоди, а також по 108 000,00 грн кожному у зв`язку з втратою годувальника.

02 червня 2021 року відповідач повідомив про припинення розгляду заяви до набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі.

Оскільки страхове відшкодуванні не виплачено, звернулися до суду з метою захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, просили суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на свою користь по 36 000,00 грн кожному страхового відшкодування моральної шкоди, а також по 94 000,00 грн кожному страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 36 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 36 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2022 року стягнуто з відповідача на користь позивачів по 3 322,80 грн витрат на правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, місцевий суд виходив з відсутності доказів перебування позивачів на утриманні померлого сина. Крім того, суду не надано доказів звернень позивачів до органів Пенсійного фонду України та інших органів соціального захисту з приводу призначення їм пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника та в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 94 000,00 грн. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС»на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 94 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заявниками на підтвердження вимог щодо стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника надано належні та допустимі докази, а саме: акти від 23 липня 2021 року, які містять інформацію про перебування їх на утриманні свого сина.

26 квітня 2023 року ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Любарського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, у загальному розмірі 260 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Наведені заявником обставини, які, на його переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права, а інші з них - зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження апеляційним судом.

Верховний Суд дійшов переконання, що заявник не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний