Ухвала

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 761/11067/20

провадження № 61-2651ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Київгаз» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Київгаз» (далі - АТ «Київгаз»), у якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року; стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 80 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є споживачем послуг газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , та оператором газорозподільної мережі є АТ «Київгаз». 19 лютого 2020 року позивачем отримано рахунок за послуги з розподілу природного газу за лютий 2020 року, згідно з яким за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за січень 2020 року - 11,09 грн та за лютий 2020 року - 11,09 грн. 19 жовтня 2017 року відповідачем припинено постачання та розподіл природного газу квартири споживача у зв`язку з відсутністю газового лічильника НКРЕ, про що працівниками ПАТ «Київгаз» складено акт на відключення газу. 20 лютого 2020 року на адресу відповідача направлено заяву про здійснення перерахунку нарахувань за послуги з розподілу природного газу за січень 2020 року та за лютий 2020 року. У березні

2020 року відповідач повідомив позивача, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу та направив останньому рахунок за послуги з розподілу природного газу за березень

2020 року, згідно якого за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за березень 2020 року - 11,09 грн. Позивач вважає дії відповідача щодо здійснення нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року неправомірними, що завдало йому моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позов залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року залишено без змін.

26 лютого 2023 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 20 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 01 лютого 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 761/11067/20.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року

(справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у розглядуваній справі є визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення щомісячних нарахувань в розмірі по 11, 09 грн за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року та стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн.

З огляду на характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, справа № 761/11067/20 є малозначною, як справа незначної складності, що не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження та ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі заявник зазначав, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначну.

Посилання заявника на те, що не може бути визнана малозначною справа, яка містить вимоги немайнового характеру є помилковими, з огляду на те, що в розумінні пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України справою незначної складності може бути визнана цивільна справа незалежно від характеру позовних вимог (майнові чи немайнові), окрім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги категорію справи та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; позивач реалізував своє право на апеляційний перегляд справи, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року в справі № 761/11067/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта