Провадження № 2-др/752/70/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
11.05.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Колдіної О.О.
за участі секретаря Ящук Д.О.,
розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» про відшкодування шкоди,
в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» про відшкодування шкоди.
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року позов ОСОБА_1 був задоволений.
Представником відповідача подані письмові заперечення з приводу поданої заяви, відповідно до яких він просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що вони є необгрунтованими, оскільки договір з адвокатом був пред`явлений після подання позову, однак до витрат включено вартість послуг з підготовки позовної заяви, зібрання доказів. Крім того, представник відповідача зазначає на відсутність доказів оплати таких витрат.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.
Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат враховується:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
В матеріалах справи наявні: Договір №11-10/2021 від 11.10.2021 р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Мельничук І.В., відповідно до якого адвокат зобов`язалась надати юридичні послуги при підготовці позовної заяви до ТОВ «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ», та представництво інтересів замовника в суді при розгляді справи.
Натомість, як встановлено судом позивач самостійно звернулась до суду 08.09.2021 р. та підписала позовну заяву, надавши відповідні докази, тобто такі дії були вчиненні до укладення Договору про надання правничої допомоги.
В Акті наданих послуг № 23-03 зазначено, що адвокатом надані послуги зі збору доказів, складання позовної заяви та формування її додатками, надіслання до суду, представництво інтересів замовника в Голосіївському суді.
Однак, судом встановлено, що адвокатом Мельничук І.В. послуги з підготовки позовної заяви, формування її додатками та надіслання не надавались, оскільки такі дії вчинені до укладання договору.
Адвокат Мельничук І.В. приймала участь в двох судових засіданнях в Голосіївському районному суді м.Києва, однак умови договору окремо не визначали вартість послуг за годину часу, а містили посилання на загальну вартість послуг, які не були оплачені позивачем, оскільки докази про це не містять в матеріалах справи.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу з огляду на їх необгрунтованість.
Керуючись ст.270 ЦПК України, суд
доповнити рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.03.2023 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» про відшкодування шкоди наступним:
«У стягненні витрат на правничу допомогу відмовити».
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, встановленого цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя