Провадження № 22-ц/801/507/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 рокуСправа № 127/15188/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 року, ухвалене у складі судді Борисюк І. Е. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

19.07.2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося у суду з позовом (вх. № 44399/22) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.07.2019 року. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Керуючись положеннями статті 633, 634, 641 ЦК України АТ «Універсал Банк» пропонує необмеженому колу фізичних осіб резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank Universal Bank, для чого пропонує приєднатись до опублікованих на сайті Банку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank. Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображено у розрахунку заборгованості за договором.

Станом на 30.01.2021 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положень 5.17 пункту 5 розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.01.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. На залишок простроченої заборгованості АТ «Універсал Банк» нарахував неустойку, передбачену Тарифами.

Виходячи з наведеного, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором станом на 28.12.2021 року в сумі 9905,49 грн, в тому числі : 9316,99 грн залишок заборгованості за наданим кредитом; 588,50 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість станом на 28.12.2021 року за кредитним договором від 05.07.2019 року в розмірі 6364 (шість тисяч триста шістдесят чотири) гривні 64 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі 1594,12 гривень.

Судовий збір в сумі 886,88 гривень залишено за АТ «Універсал Банк».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 30.01.2023 року АТ «Універсал банк» подано апеляційну скаргу (вх. № 944), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що :

- в пункті 10 анкети-заяви від 05.07.2019 року позивач надав право та доручив АТ «Універсал банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків без додаткових розпоряджень, для погашення будь яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з цього договору;

- особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень;

- всі поповнення до 25.04.2020 року використовувались відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишилися, а отже повернутими їх вважати не можна. Відповідно до підпунктів 5.23 пункту 2 розділу 2 Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, Банк має право самостійно збільшувати кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно тарифів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив у строк встановлений судом.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

05.07.2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг з метою відкриття поточного рахунку у гривні на своє ім`я з встановленням кредитного ліміту, вказаному у додатку. У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що дана анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку /а. с. 9/.

Згідно довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 25.10.2022 року, на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_2 , НОМЕР_1 ; валюта рахунку UAH; тип картки Чорна картка; статус картки активна до 11/24. /а. с. 79/.

На підставі укладеного договору від 05.07.2019 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 5000,00 гривень станом на 20.07.2019 року, який 24.02.2020 року було збільшено до 8000,00 гривень, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . /а. с. 80/.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 05.07.2019 року, станом на 28.12.2021 року заборгованість складає 9905,49 гривень, з них: 9316,99 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 588,50 гривень заборгованість за порушення грошового зобов`язання /а. с. 7-8/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора АТ «Універсал Банк», тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення заборгованості за кредитом.

Разом з тим, суд зазначив, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність і розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 9905,49 грн..

Щодо наданих банком на підтвердження своїх вимог витягу з Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (набувають чинності з 27.11.2021 року), витягу з Тарифів за карткою monobank від 27.11.2021 року, Таблиці обчислення вартості кредиту Паспорту споживчого кредиту то вони не містять підпису відповідача, відтак враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), вони не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, так як заява не містить умов про розмір процентів та неустойки.

Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає стягненню, суд зазначив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 6364,64 грн. При цьому судом наведено власний розрахунок заборгованості за договором від 05.07.2019 року станом на 28.12.2021 року, згідно якого : 36010,03 грн (зазначену суму складають 32469,18 грн використаних відповідачем коштів та 3450,85 грн (в цю суму включено 2952,35 грн проценти та 588,50 грн нарахування за порушення грошового зобов`язання) - 26104,54 грн (розмір внесених коштів відповідачем) = 9905,49 грн. Від 9905,49 грн судом віднято 3540,85 грн (2952,35 грн проценти зараховані в тіло кредиту та 588,50 грн нарахування за порушення грошового зобов`язання, розмір яких не погоджено між сторонами) = 6364,64 грн).

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на повному з`ясування обставин справи, правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з цією статтею ЦК України, ураховуючи підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи, договір, що укладений між банком та ОСОБА_1 , є змішаним договором, у якому містяться елементи різних договорів, у тому числі, але не виключно, договорів банківського рахунку та про споживчий кредит.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до норм статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII).

Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).

Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як убачається із справи, згідно із анкетою-заявою ОСОБА_1 від 05.07.2019 року для нього згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг. В анкеті-заяві ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру /а. с. 9/.

За період з 31.12.2019 року по 28.12.2021 року банк нарахував відповідачу та автоматично списав з рахунку 2952,35 грн процентів та 588,50 грн нарахувань за порушення грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що станом на 28.12.2021 року відповідачем було внесено на рахунок усього 26104,54 грн, а використано 32469,18 гривень, водночас банком суму автоматично списаних відсотків (3540,85 грн) включено до суми витрат (32469,18 грн + 3540,85 грн = 36010,03 грн), тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками і нарахувань за порушення грошового зобов`язання, розмір яких між сторонами не погоджувався.

З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 05.07.2019 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування за порушення грошового зобов`язання, то в стягненні 2952,35 грн заборгованості за наданим кредитом (проценти зараховані в тіло кредиту) та 588,50 грн нарахувань за порушення грошового зобов`язання, суд першої інстанції відмовив правомірно.

Надані АТ «Універсал банк» витяг з Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank (набувають чинності з 27.11.2021 року), витяг з Тарифів за карткою monobank від 27.11.2021 року, Таблиці обчислення вартості кредиту Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача, тому враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), вони не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, так як заява не містить умов про розмір процентів та неустойки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20 зроблено правовий висновок про те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 року у справі № 697/302/20 зазначено, що з урахуванням того, що в анкеті-заяві від 23.11.2017 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки розмір процентів, нарахувань за порушення грошового зобов`язання за договором не були погоджені позичальником, тому не є частиною кредитного договору, і, як висновок, відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з боржника.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині достатності доказів на підтвердження погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки лише посилання апелянта на висновки Верховного Суду у іншій справі № 561/77/19 щодо достатності доказів, без реального їх надання у даній справі, не спростовує висновків суду першої інстанйції.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

Доводи апелянта про невірно надану судом першої інстанції оцінку розрахунку заборгованості, як належному доказу, не спростовують висновків суду, оскільки відхиляючи даний доказ суд виходив з його недопустимості, зазначивши, що він не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 року у даній справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 року у даній справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський