РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Старух Ю.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 8968 грн. 24 коп., а також 3% річних в розмірі 129 грн. 73 коп., інфляційних витрат в розмірі 91 грн. 56 коп., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 2481 грн.

В обґрунтування заявлених вимог пояснює, що 01.02.2021 року Франківським районним судом м. Львова скасовано судовий наказ у справі № 465/8018/20 від 14.01.2021 року про стягнення з відповідачів заборгованості за отримані послуги теплопостачання. Згідно довідки з місця проживання вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 проживають відповідачі, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здiйснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок.

Мiж вiдповiдачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, але оплату проводили нерегулярно, чим порушували ч.1 п.18 Постанови КМ України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води i водовідведення» № 630 вiд 21.07.2005 р., а також п.3.1 Договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, всупереч ч.1 п.18 Постанови КМ У № 630 від 21.07.2005 р., а також п.31 Договору приєднання боржники не виконали свого зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому, зобов`язані оплатити суму боргу.

Станом на 01.10.2020 року за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2019 року до 01.10.2020 року у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумi 8968,24 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахункiв заборгованостi за послуги з централізованого опалення, а також 3% річних в розмірі 129 грн. 73 коп., інфляційні витрати в розмірі 91 грн. 56 коп., витрати на оплату судового збору 2481 грн. Таким чином, неправомiрнi дії вiдповiдачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчаснiсть проведення розрахункiв вiдповiдачами за надані послуги позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Тому позивач просить стягнути наявну у відповідачів заборгованість у примусовому порядку з урахуванням 3 % річних та інфляційних витрат.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачами подано відзив на позовну заяву. Вважають, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Вказують, що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 оплачують 10/13 наданих послуг. В квартирі, окрім них, проживає також ОСОБА_4 розам з дочкою, ОСОБА_8 , та дружиною, ОСОБА_9 , яка в квартирі не зареєстрована, займають одну кімнату та кухню, до якої вони не мають доступу. Саме вони не сплачують за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, чим створюють постійну заборгованість. Із ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відповідачі не спілкуються та спільного господарства не ведуть. Окрім того, просять врахувати, що позивач просить стягнути заборгованість з ОСОБА_5 , який є інвалідом дитинства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила врахувати доводи відповідачів, викладені у відзиві нга позовну заяву, а також те, що дійсним боржником є ОСОБА_4 , який не платить за комунальні послуги пропорційно зайнятій ним площі. Окрім того, наголосила, що між відповідачами існував спір щодо поділу квартири, тому з відповідачів слід стягнути заборгованість пропорційно розміру квартири, яким вони фактично користуються.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року судовий наказ від 14.01.2021 року про стягнення заборгованості з відповідачів скасовано.

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 167 від 16.10.2020 року відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Із розрахунків заборгованостівідповідачів, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що сума штрафних санкцій становить: 3% річних - в розмірі 129 грн. 73 коп., інфляційні витрати - в розмірі 91 грн. 56 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2019 року до 01.10.2020 року у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумi 8968,24 грн., яка залишилась неоплаченою.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630 та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

9 листопада 2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

Відповідно до пункту 8 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.7 та п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Проте, станом на сьогоднішній день, договір приєднання не підписаний споживачем, і один із примірників даного договору виконавцю послуг не повернутий.

Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі № 6-59-цс13).

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Порядок надання комунальних послуг, їх облік та оплату, права та відповідальність споживачів в виконавців цих послуг визначено «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630.

У відповідності до вимог ст.68, та ч.1 ст.162 ЖК України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. (№ 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 20 Правил плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу. Таким чином, згідно вказаних норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується.

Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувався для задоволення своїх потреб та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте, оплату в повному обсязі не проводили, чим порушили ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189- VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 1.1 Договору.

Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р., ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 р., а також п.1.1 Договору відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому, зобов`язані сплатити заборгованість, яка складається із суми основного боргу в розмірі 8968,24 грн.

Стосовно твердження відповідача про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є поділеною між власниками та зареєстрованими особами суд зазначає, що, як стверджувалося самим відповідачем та встановлено в судовому засіданні, фактичного поділу такої квартири не відбулося, відтак, наявний солідарний обов`язок відповідачів щодо утримання зазначеної житлової площі, в тому числі сплати платежів за надання комунальних послуг.

Окрім того, вказана сума в розмірі 8968,24 грн. солідарному стягненню з відповідача ОСОБА_5 не підлягає, оскільки, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , останній є інвалідом першої групи з дитинства.

Відповідно до ч.1 ст.1184 ЦК України шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності.

Як вбачається із рішення Франківського районного суду м. Львова від 06.05.2009 року, опікуном недієздатного ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_2 , відтак, завдана позивачу шкода у вигляді несплати платежів за теплову енергію повинна відшкодовувати саме опікун.

Разом із тим, що стосується стягнення з відповідачів 3% річних в розмірі 129 грн. 73 коп., інфляційних витрат в розмірі 91 грн. 56 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів нарахованих 3% річних в розмірі 129 грн. 73 коп., інфляційних витрат в розмірі 91 грн. 56 коп., оскільки на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжено та діяв станом на момент звернення до суду із позовною заявою та розгляду справи судом.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків по сплаті коштів за надані позивачем послуги, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення з відповідачів, окрім недієздатного ОСОБА_5 , заборгованості в розмірі 8968,24 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2421 грн. 45 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року до 01.10.2020 року в розмірі 8968 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 24 коп.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» сплачений судовий збір в розмірі 2421 (дві тисячі чотириста двадцять одна) гривня 45 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.03.2023 року.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ( АДРЕСА_1 ).

Суддя Величко О.В.