Справа №760/3057/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши заяву сторони позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

09.02.2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відповідно до якої позивач просить:

1. накласти стягнення на його користь на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке на час відкриття спадщини належало спадкодавцю, а саме квартиру АДРЕСА_1 , - у рахунок погашення боргу за договором позики № 1 (розписка) від 25.05.2021 року та договором позики № 2 (розписка) від 25.05.2021 року;

2. визнати на ним право власності на вказану квартиру.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року позовну заяву було залишено без руху, на виконання вимог якої 22.02.2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.02.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 29.03.2023 року о 14 год. 00 хв.

14.03.2023 року стороною позивача подано заяву про забезпечення позову, матеріали якої були передані головуючому судді 17.03.2023 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, в якій представник просить накласти арешт на спірну квартиру в межах заявлених вимог та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дій щодо відчуження нерухомого майна.

Посилається на те, що, незважаючи на досягнуту між сторона домовленість, а саме визнання відповідачкою боргу померлого, позивач має всі підстави побоюватися, що відповідачка у разі задоволення позовних вимог, ураховуючи значну ціну позову, не матиме змогу виконати рішення суду, чим порушить права позивача. Предмет позову прямо пов`язаний із арештом квартири, оскільки майно прийнято відповідачем у якості спадщини.

Дослідивши подану заяву та додані до неї докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.11.2018 року (справа № 752/6255/18), що при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Жодних обґрунтованих доводів з підтвердженням їх відповідними доказами стороною позивача не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява заявника ґрунтується на припущеннях і не містить викладу обставин та доказів щодо наміру відчуження зазначеного рухомого майна.

Сам факт того, що відповідач може розпоряджатися належним йому на праві власності майном не свідчить про те, що ним будуть здійснені дії, в результаті яких при задоволенні позову неможливо буде виконати рішення суду.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви сторони позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, визнання права власності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: