Справа № 317/3019/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участю секретаря Вакуленко А.О.,

розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Ільїна Олександра Валерійовича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 06 грудня 2022 року про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява адвоката Ільїна О.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, яка обґрунтована наступним.

06 грудня 2022 року Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , щомісячно в розмірі частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, на момент видачі судового наказу судом не було враховано, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу).

Таким чином, загальна сума відрахувань з доходу ОСОБА_1 на аліменти становить не 1/3 від його доходу, як це передбачено законом для сплати аліментів на двох дітей, а , що прямо порушує вимоги ЦПК України.

Вказана обставина не була відома заявниці ОСОБА_2 при зверненні до Запорізького районного суду Запорізької області, та, відповідно, не була врахована судом при виданні судового наказу. В тому разі, якщо б ця обставина стала відома суду при розгляді заяви про видачу судового наказу, вона могла би призвести до іншого результату судового розгляду.

На підставі наведеного представник заявника просив суд скасувати зазначений судовий наказ за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви та просив суд її задовольнити. Додатково до доводів заяви зазначив, що при видачі судового наказу судом було встановлено мінімальний розмір аліментів, які стягнуті за цим наказом 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, якими встановлено лише максимальну межу аліментів, які підлягають стягненню на підставі судового наказу.

Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи в наказному провадженні № 2-н/317/216/2022 та докази, додані заявником до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи № 317/3019/22 (провадження № 2?н/317/216/2022), 06 грудня 2022 року Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , щомісячно в розмірі частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Наказ виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

У відповідності до ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ, виданий відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути переглянутий за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Обставиною, на яку заявник посилається як на нововиявлену, в даній справі є наявність рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2020 року по справі № 483/1298/20, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 були стягнуті аліменти в розмірі частки заробітку (доходу). За твердженням заявника ця обставина не була відома ОСОБА_2 при зверненні до Запорізького районного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу, який переглядається.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи.

Аналізуючи зміст вказаної норми, суд приходить до висновку, що для того, щоб бути нововиявленою, обставина має відповідати двом критеріям: вона має бути істотною (врахування її судом при розгляді рішення могло б призвести до іншого результату судового розгляду) та про її існування не було і не могло бути відомо особі, яка звернулась до суду з заявою, судове рішення за якою переглядається.

В даному контексті суд не може погодитись з доводами представника заявника щодо істотності наведеної в заяві обставини, адже право ОСОБА_2 на отримання аліментів на утримання дитини було реалізоване нею у прямій відповідності до норм ЦПК України, оскільки вона та ОСОБА_1 мають лише одну спільну дитину, аліменти на яку мають становити від частки заробітку (доходу) батька. Припис щодо стягнення 1/3 від частки доходу на двох дітей в контексті даної норми стосується того випадку, коли таке стягнення відбувається за однією вимогою, тобто однією матір`ю.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника аліментів на іншу дитину, не впливає і не може впливати на право матері отримувати аліменти на спільну з боржником дитину у встановленому законом розмірі, а може бути підставою для звернення такого боржника до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (стягнутих за одним, чи за другим рішенням) в порядку, визначеному статтею 192 Сімейного кодексу України.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що загальна сума аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 двома судовими рішеннями, становить 50 % від суми його заробітку (доходу), що в повній мірі відповідає приписам абз. 2 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд не може погодитись з доводами представника заявника щодо необґрунтованості зазначення в судовому наказі мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню (50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), оскільки цей розмір є мінімальною, законодавчо визначеною, гарантією та прямо передбачений нормою ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відсутність дублювання цієї норми в п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України не свідчить про її недійсність для стягнення аліментів на підставі судового наказу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначена в заяві обставина не відповідає критерію істотності та, відповідно, не може бути нововиявленою.

Крім того, зазначена в заяві обставина не відповідає й другому критерію, необхідному для визнання її нововиявленою заявником не наведено жодного доказу того, що ОСОБА_2 не було відомо про наявність рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2020 року. Тим більше, не наведено жодного доказу того, що про це рішення їй не могло бути відомо.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд наказу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 423, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Ільїна Олександра Валерійовича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Запорізьким районним судом 06 грудня 2022 року по справі № 317/3019/22 (провадження № 2?н/317/216/2022), залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня при її постановленні в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Нікітін