Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/467/23

Номер провадження: 2-о/511/35/23

"03" травня 2023 р. Роздільнянський районний суд одеської області в складі:

головуючого судді Іванової О. В.

секретаря Возняк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за заявою:

заявника: ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

заінтересована особа 1: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: м. Харків, вул. Я. Мудрого, 16;

заінтересована особа 2: ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

представник заінтересованої особи 2: адвокат Сокалюк Всеволод Петрович, адреса: м. Одеса, вул. Польська, 17

про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2023 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою, в якій просить встановити факт, що на все майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою 7-1750, виданою 07.06.2011 року відділом ДВС Торезького МУЮ Донецької області, державний виконавець Лабур О.Ю., арешт не накладався.

Заява подана в порядку окремого провадження та обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді: частки майнових прав квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; частку автомобіля тощо. Спадкоємцями майна померлого є заявниця та син ОСОБА_2 . Після подання ОСОБА_1 заяви до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, було отримано відмову у видачі свідоцтва та зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, у зв`язку з тим, що під час перевірки відсутності/наявності заборон (арештів) встановлено, що наявне обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, належне ОСОБА_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , без зазначення будь-яких інших ідентифікаційних даних, що в свою чергу унеможливлює ідентифікацію особи, на майно якої накладено арешт та рекомендовано звернутися до суду з питання щодо звільнення з під арешту спадкового майна. На підставі зазначеного вище заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що на все майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою відділу ДВС Торезького МУЮ Донецької області від 07.06.2011 року, арешт не накладався.

На адресу суду надійшли клопотання від заявника ОСОБА_1 та представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Сокалюка В.П. про передачу за підсудністю вказаної цивільної справи, а саме до Приморського районного суду м. Одеси, заяву просили розглянути без їх участі.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не заявилася. Надала заяву, відповідно до якої просила провести зазначене судове засідання без її участі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Сокалюк В.П. в судове засідання не з`явився надав заяву просив судове засідання провести за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків)про дату та час судового засідання сповіщений належним чином, надав клопотання відповідно до якого просив розгляд справи здійснювати без їх участі.

Інші учасники провадження по справі належним чином були сповіщені про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в справі доказами.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали заяви та заявлене клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 293 ЦПК України визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження, зокрема відповідно до п. 5 ч. 2 даної статті такими є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

На думку суду, вказаною нормою процесуального закону також передбачено необхідність дотримання вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України щодо виключної підсудності, з огляду на наступне.

Так, як вбачається із заяви, заявник фактично просить суд вирішити питання щодо арешту спадкового нерухомого майна.

Згідно листа Приватного нотаріуса № 64/02-14 від 23.01.2023р.та Інформації з Державного реєстру речових прав на нарухоме майно…Єдиного реєстру заборон вбачається, що арешт накладений на майно ОСОБА_3 , а саме: частки майнових прав квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9, 44-45).

Як визначається у ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єктів вартість якого є найвищою.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позови про зняття арешту з нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність).

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суд у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Також, у постановах від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 (спір про визнання укладеним договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури), від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18 (предмет спору в цій справі стосувався, зокрема, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновків про розгляд відповідних справ за правилами виключної підсудності судом за місцезнаходженням майна. У іншій постанові від 27 березня 2019 року у справі № 646/8916/17 (спір про визнання недійсним договору дарування квартири) цей суд зазначив про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) у питанні щодо застосування процесуального законодавства щодо виключної підсудності, дійшла, зокрема, таких висновків:

- нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення;

- майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав;

- виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном;

- оскільки спір у цій справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Також, у відповідності до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021р. по справі № 911/2390/18, провадження № 12-73гс зазначено, що аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного процесуального законодавства виключна підсудність застосовується як до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Отже, з урахуванням вищенаведених правових висновків ВП ВС, які згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування, суд вважає, що за правилами процесуального законодавства виключна підсудність застосовується до будь яких справ, в тому числі і окремого провадження, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, в тому числі і певними діями, пов`язаними з цим майном, тому суд приходить до висновку, що вказана справа пов`язана з арештом нерухомого майна та підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження основної частини нерухомого майна та вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України клопотання заявника задовольнити та передати дану справу на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження основної частини нерухомого майна.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Оскільки судом приймається рішення що Роздільнянський районний суд не є судом установленим законом, тому ніякі інші клопотання та заяв сторін суд по суті не розглядає. Згідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 259, 260, 263, 353-354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Сокалюка Всеволода Перетровича про передачу справи за підсудністю задовольнити.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа 1: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа 2: ОСОБА_2 , представник заінтересованої особи 2: адвокат Сокалюк Всеволод Петрович про встановлення факту що має юридичне значення - передати на розгляд Приморського районного суду м. Одеси (м.Одеса, вул.Балківська, 33).

Копію ухвали направити заявнику по справі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 353-355 ЦПК України.

Суддя: О. В. Іванова