печерський районний суд міста києва
У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду надійшла вказана позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
В обґрунтування даного позову зазначено, що до Деснянської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю 11.09.2020 року звернувся гр. ОСОБА_1 .
На період дії карантину прийом громадян у центрах зайнятості відбувався з певними обмеженнями з урахуванням вимог, викладених у постанові Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2».
Відповідач через скриньку для поштової кореспонденції подав заяву від 11.09.2020 року про надання статусу безробітного, в якій власноруч зазначив, що не відноситься до категорії зайнятого населення в розумінні ст. 4 Закону № 5067-VІ та через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.
Також, відповідач ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до норм ст. 43 Закону № 5067-VІ, наказом Деснянської районної філії КМЦЗ № НТ200917 від 17.09.2020 року відповідачу надано статус безробітного з 11.09.2020 року.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону № 1533-ІІІ, наказом Деснянської районної філії КМЦЗ № НТ200917 від 17.09.2020 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 11.09.2020 року по 05.09.2021 року, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.
Наказом Деснянської районної філії КМЦЗ від 29.07.2021 року № НТ210729 відповідачу скорочено виплату допомогу по безробіттю, у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванні, а саме: невідвідування безробітним без поважних причин центру зайнятості, в якому він зареєстрований, у визначений і погоджений з ним день та час (з дня невідвідування) з 28.07.2021 року по 11.08.2021 року.
Наказом Деснянської районної філії КМЦЗ від 13.08.2021 року № НТ210813 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію як безробітного, у зв`язку з невідвідуванням без поважним причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, а у період карантину з дати останнього фактичного підтвердження безробітним наміру перебувати у статусі безробітного з 02.07.2021.
В період знаходження на обліку, як безробітний, відповідач 28.07.2021 року не з`явився до Деснянської районної філії КМЦЗ. Дата останнього відвідування центру зайнятості - 01.07.2021 року.
У зв`язку з наданням зазначеної вище довідки, наказом Деснянською районної філії КМЦЗ від 20.08.2021 року № НТ210820 скасовано наказ від 13.08.2021 року № НТ210813.
Деснянською районною філією КМЦЗ 15.09.2021 року видано наказ № НТ210915, відповідно до якого прийнято рішення щодо повернення гр. ОСОБА_1 , нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення, яке складається з допомоги по безробіттю за період з 02.07.2021 року по 27.07.2021 року.
Згідно довідки-розрахунку від 15.09.2021 року № 432, розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 8 146 грн. 92 коп.
З метою досудового врегулювання спору, Деснянською районною філією КМЦЗ листом-повідомленням від 16.09.2021 року № 262.5-4852/21 звернулась до гр. ОСОБА_1 з пропозицією повернення в добровільному порядку незаконно отриманих коштів. 20.09.2021 року відповідач отримав повідомлення особисто.
Однак, позивач вказує, що відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті.
Таким чином, оскільки відповідач свідомо надав недостовірну довідку щодо перебування на амбулаторному лікуванні, що свідчить про недобросовісність його дій, сума виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 8 146 грн. 92 коп., підлягає поверненню.
З врахуванням зазначеного позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти у розмірі 8 146 грн. 92 коп.;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.
В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статі 1 Закону України «Про зайнятість населення» (надалі - Закон № 5067-VI), безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Законі України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язковедержавне соціальнестрахування навипадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 5067-VI зареєстровані безробітні зобов`язані відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів.
Відповідно до п. 28 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792 (надалі - Порядок №792), зареєстрований безробітний відповідно до свого індивідуального плану працевлаштування зобов`язаний відвідувати центр зайнятості, в якому він зареєстрований, не рідше ніж один раз на 50 календарних днів, крім випадків, що сталися внаслідок надзвичайної ситуації або встановленого карантину, з пред`явленням паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу або підтверджує її спеціальний статус, та трудової книжки.
Зареєстрований безробітний, який з поважної причини не зміг звернутися до центру зайнятості у строк, установлений кар`єрним радником для відвідування, повинен відвідати центр зайнятості не пізніше ніж у день, що настає після закінчення дії обставин, що склалися у зв`язку з поважною причиною, за умови підтвердження її наявності відповідними документами. У разі коли такий день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, зареєстрований безробітний повинен звернутися до центру зайнятості у перший робочий день, що настає за ним.
Поважними причинами, наявність яких підтверджена відповідними документами, є хвороба громадянина, смерть членів його сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування лікарні, судових та правоохоронних органів, районних військкоматів, інших державних установ та інші обставини, які унеможливлюють відвідування центру зайнятості.
Відповідно до пп. 1 п.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624 (надалі Порядок № 624), виплата допомоги по безробіттю в межах її загальної тривалості здійснюється за період тимчасової непрацездатності безробітного (на підставі довідки, виданої згідно з Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196).
Згідно ч. 3 ст. 44 Закону № 5067-УІ відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Частиною 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Так, у відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, з врахуванням зазначеного, під час розгляду справи позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю в розмірі 8 146 грн. 92 коп., а іншого стороною відповідача не було спростовано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 2 481, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 1212,1215 ЦК України, ст. ст. 1,22, 40, 43, 44 Закону України "Про зайнятість населення",ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою КМУ від 19.09.2018 року N 792, ст. ст. 3,4,5,12,13,76-81,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -
Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - задовольнити.
Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 14.03.2023.

Суддя Т.Г. Ільєва