КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 756/5323/22 Головуючий у І-й інстанції - Шролік І.С.
апеляційне провадження № 22-ц/824/483/2023 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення винагороди за вислугу років,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення винагороди за вислугу років.

В обґрунтування позову зазначав, що позивач з 16 листопада 2011 року працював на посаді заступника директора у ДП «ФІНІНПРО». Наказом ДП «ФІНІНПРО» № 318-к від 06 серпня 2021 року його звільнено, у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вказував, що між адміністрацією та трудовим колективом ДП «ФІНІНПРО» укладений Колективний договір, погоджений Укрінфрапроектом, який діє на підприємстві з 01 січня 2015 року.

Відповідно до умов Колективного договору на підприємстві встановлені доплати, надбавки, премії і винагороди, передбачені цим Колективним договором. Виплата винагороди за вислугу років здійснювалась працівникам щорічно, у розмірах визначених Колективним договором. Всупереч вимогам чинного законодавства та порушення умов Колективного договору, йому не здійснено виплату одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік та за 7 місяців 2021 року, чим порушено його право на оплату праці.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та стягнутиз відповідача винагороду за вислугу років за 2020 рік у розмірі 382 500,00 грн., винагороду за вислугу років за період з 01 січня 2021 року по 06 серпня 2021 року у розмірі 334687,50 грн., а всього 717 187,50 грн. та судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на користь ОСОБА_1 винагороду за вислугу років за 2020 рік у розмірі 382500,00 грн., винагороду за вислугу років за період з 01 січня 2021 року по 06 серпня 2021 року у розмірі 334687,50 грн., а всього 717187,50 грн.

Стягнутоз Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на користь держави судовий збір в розмірі 7171,87 грн.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року стягнуто з Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 11800 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ДП «Фінансування інфраструктурних проектів»посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому відзиві представник позивача- адвокат Скринник А.В. просила апеляційні скарги відхитилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року та додаткове рішення того ж суду від 21 жовтня 2022 року залишити без задоволення

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача Скринник А.В. заперечувала проти задоволення апеляційних скарг.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду від 05 жовтня 2022 року в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_1 16 листопада 2011 року прийнятий на посаду заступника директора ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» (а.с. 11).

На підставі наказу ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» № 318-к від 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора ДП «Фінансування інфраструктурних проектів», у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 12-13).

Судом також встановлено, що між Адміністрацією та трудовим колективом ДП «ФІНІНПРО» укладено колективний договір, погоджений Укрінфрапроектом, який діяв на підприємстві з 01 січня 2015 року.

Згідно п. 3.4. Колективного договору, укладеного між Адміністрацією та ДП «ФІНІНПРО», оплата праці працівників Підприємства здійснюється у вигляді заробітної плати, що складається з основної заробітної плати, компенсаційних і заохочувальних виплат.

Відповідно до п. 3.5. Колективного договору,на Підприємстві встановлені доплати, надбавки, премії і винагороди, передбачені цим Колективним договором згідно з Додатками № 2, № 3 та № 4.

Відповідно до вимог Положення про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років (Додаток № 4) одноразова винагорода за вислугу років виплачується в наступних розмірах (п. 1.1. Положення): при безперервному стажі роботи, що надає право на отримання винагороди за вислугу років від 1 року до 2-х років - 0,8 винагороди в долях посадового окладу за кожен повний відпрацьований рік; більше 2-х років - 1,0 винагороди в долях посадового окладу за кожен повний відпрацьований рік.

Згідно пункту 1.2. Положення, граничний розмір винагороди за вислугу років встановлюється для керівного складу у розмірі не більше 6,0 в долях посадового окладу, для фахівців - не більше 3,0 в долях посадового окладу, для робітників - не більше 1,0 в долях посадового окладу.

У стаж роботи, що надає право на отримання винагороди, включається час безперервної роботи на підприємстві. Стаж роботи обчислюється щорічно за станом на 1 січня. (п. 2.1 Положення).

Пунктом 3.2 Положення встановлено, що право на отримання винагороди за вислугу років у працівників тих, що знову поступили на Підприємство, виникає після закінчення одного календарного року роботи на Підприємстві, і перша виплата винагороди робиться за час, що пропрацював після виникнення цього права.

Пунктом 3.5 Положення передбачено, що працівники, що залишили роботу у зв`язку з виходом на пенсію за віком або інвалідністю, призивом до Збройних Сил України, переходом на навчання, звільнення у зв`язку з хворобою, що тривала більше 4-х місяців, скороченням чисельності, а також сім`ї померлого працівника, що має право на отримання винагороди за вислугу років, виплата робиться пропорційно часу, що пропрацював в цьому календарному році.

Відповідно до пункту 1.6. Колективного договору, положення цього Колективного договору поширюються на усіх працівників Підприємства і обов`язкові як для Адміністрації, так і для кожного члена трудового колективу Підприємства. Також, у відповідності до п.1.7 Колективного договору, жодна із Сторін, не може в односторонньому порядку припинити дію цього колективного договору або виконання передбачених ним зобов`язань.

Як слідує з витягу з наказу № 11-к від 21 лютого 2018 року «Про виплату працівникам одноразової винагороди за вислугу років за 2015 календарний рік», розрахунку заробітної плати за лютий 2018 року та платіжного доручення № 9_6 від 21 лютого 2018 року здійснено нарахування і проведено виплату одноразової винагороди за вислугу років заступнику директора ОСОБА_1 , за період роботи з 16 листопада 2011 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 4,0 посадового окладу заступника директора (а.с. 42-44).

Згідно витяг з Наказу № 19-к від 30 березня 2018 року «Про виплату працівникам одноразової винагороди за вислугу років за 2016 календарний рік», розрахунку заробітної плати за березень 2018 року та платіжного доручення № 9_11 від 04 квітня 2018 року здійснено нарахування і проведено виплату одноразової допомоги за вислугу років заступнику директора ОСОБА_1 , за період роботи з 16 листопада 2011 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 5,0 посадового окладу заступника директора (а.с. 45-47).

Відповідно до витягу з Наказу № 24-к від 23 травня 2018 року «Про виплату працівникам одноразової винагороди за вислугу років за 2017 календарний рік», розрахунку заробітної плати за травень 2018 року та платіжного доручення № 9_16 від 23 травня 2018 року здійснено нарахування і проведено виплату одноразової винагороди за вислугу років заступнику директора ОСОБА_1 , за період роботи з 16 листопада 2011 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 6,0 посадового окладу заступника директора (а.с. 48-50).

Згідно витягу з Наказу № 11-к від 18 лютого 2018 року «Про виплату працівникам одноразової винагороди за вислугу років за 2018 календарний рік», розрахункової відомості заробітної плати за лютий 2019 року, зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки /винагорода за вислугу років за 2018 рік від 11 березня 2019 року, платіжного доручення № 109 від 06 березня 2019 року, зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки /винагорода за вислугу років за 2018 рік від 14 березня 2019 року, платіжного доручення № 120 від 14 березня 2019 року, платіжного доручення № 111 від 11 березня 2019 року, платіжного доручення № 9 від 06 березня 2019 року, платіжного доручення №74 від 18 лютого 2019 року, зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки /винагорода за вислугу років за 2018 рік від 18 лютого 2019 року, здійснено нарахування і проведено виплату одноразової винагороди за вислугу років заступнику директора ОСОБА_1 , за період роботи з 16 листопада 2011 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 6,0 посадового окладу заступника директора (а.с. 51-59).

Відповідно до витягу з Наказу № 24-к від 28 січня 2020 року «Про виплату працівникам одноразової винагороди за вислугу років за 2019 календарний рік», розрахункової відомості заробітної плати за січень 2020 року, зведеної відомості сум для зарахування на рахунки від 28 лютого 2020 року, зведеної відомості сум для зарахування на рахунки від 30 січня 2020 року здійснено нарахування і проведено виплату одноразової винагороди за вислугу років заступнику директора ОСОБА_1 , за період роботи з 16 листопада 2011 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 6,0 посадового окладу заступника директора (а.с. 61-64).

Згідно акту № КВ 1936/24/АВ від 01 липня 2021 року, складеного за результатами проведення інспекційного відвідування ДержавноюСлужбою України з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області, відповідно до якого виявлено порушення ДП «ФІНІНПРО» частини 5 ст. 97 КЗпП України, частини 3 статті 15 Закону України «Про оплату праці»; встановлено, що на ДП «ФІНІНПРО» згідно із ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про оплату праці», власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договорами. Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено оплату праці здійснювати в першочерговому порядку; не здійснено виплати одноразової винагороди за вислугу років працівникам (в тому числі позивачу) за 2020 рік (а.с. 28-34).

02 липня 2021 року Державною службою України з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області, у зв`язку з виявленими порушеннями норм трудового законодавства та умов Колективного договору, складено Припис, яким зобов`язано в.о. директора ДП «ФІНІНПРО» Журавльова Ю.М. усунути такі порушення/забезпечити додержання норм законодавства про працю щодо виплати працівникам, в тому числі ОСОБА_1 , одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік (а.с. 35-36).

Спір між сторонами виник з приводу порушення відповідачем ДП «ФІНІНПРО», як роботодавцем, права позивача на отримання одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік та відпрацьований час 2021 року.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 21, 43, 46 Конституції України, ст. 94, 115 КЗпП України, ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов?язковими для підприємств, на які вони поширюються, та на сторін, які їх уклали. (ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Згідно із ст. 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції, а в колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Статтею 18 КЗпП України визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, 01 вересня 2014 року між Адміністрацією та трудовим колективом ДП «ФІНІНПРО» укладено колективний договір, який діяв на підприємстві з 01 січня 2015 року та на момент звільнення ОСОБА_1 (а.с. 14-25).

Відповідно до п. 3.4 Колективного договору ДП «ФІНІНПРО»,оплата праці працівників підприємства здійснюється у вигляді заробітної плати, що складається з основної заробітної плати, компенсаційних і заохочувальних виплат.

Згідно п. 3.5. Колективного договору - на підприємстві встановлені доплати, надбавки, премії і винагороди передбачені Колективним договором згідно з додатками № 2, № 3 та № 4.

Як слідує з додатку № 4 до Колективного договору є Положення про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років, яка виплачується в наступних розмірах: при безперервному стажі роботи, що надає право на отримання винагороди за вислугу років від 1 року до 2-х років - 0,8 винагороди в долях посадового окладу за кожен повний відпрацьований рік; більше 2-х років - 1,0 винагороди в долях посадового окладу за кожен повний відпрацьований рік.

Пунктом2.1. Положення визначено, що у стаж роботи, що надає право на отримання винагороди, включається час безперервної роботи па підприємстві. Стаж роботи обчислюється щорічно станом на 01 січня.

Згідно п. 3.1. Положення - одноразова винагорода за вислугу років виплачується працівникам ДП «ФІНІНПРО" після підписання відповідних розпорядчих документів і з періодичністю, що визначена цим Положенням.

Винагорода виплачується за час роботи в календарному році, а також час оплачуваних відпусток, тимчасовій непрацездатності, час, протягом якою за працівниками відповідно до чинного законодавства зберігається повністю або частково заробітна плата. (п. 3.4. Положення).

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 вказував, що в порушення умов Колективного договору, йому не здійснено виплату одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік та за 7 місяців 2021 року, чим порушено його право на оплату праці. п. 3.4. Положення

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що в порушення ст.ст. 97, 116 КЗпП України та ст. ст. 15,22 Закону України «Про оплату праці», Колективного договору, відповідачем не здійснено розивачу виплату одноразової допомоги за вислугу років за 2020 рік та за 7 місяців 2021 року (за період з 01 січня 2021 року по 06 серпня 2021 року (до звільнення).

Як слідує з копії витягів з наказів про виплату ОСОБА_1 одноразової винагороди за вислугу років щороку з 2015 по 2019 роки включно, а витягів з Наказу №11-к від 21.02.2018р., Наказу №19-к від 30.03.2018р., Наказу №24-к від 23.05.2018р., з Наказу №11-к від 18.02.2018р., з Наказу №24-к від 28.01.2020 року, ДП «ФІНІНПРО» виплачувало одноразову винагороду за вислугу років своїм працівникам, в тому числі ОСОБА_1 , окремо за кожен рік, тобто щорічно, що свідчить про неодноразовий характер винагороди.

Судом встановлено, що позивач отримував одноразову винагороду за вислугу років в період 2015-2019 років. Не отримав відповідну доплату за 2020-2021 роки.

Будь-яких належних та достовірних доказів, які б свідчили про неправомірність виплати одноразової винагороди за вислугу років щорічно позивачу - відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, надано не було.

Посилання сторони відповідача, що при вирішенні питання про виплату винагороди відповідач має право визначити розмір менший за 6,0 в долях посадового окладу, з урахуванням майнового стану підприємства та інших економічних показників, не можуть прийняті до уваги, оскільки Колективний договір не містить такої умови виплати одноразової винагороди за вислугу років, як фінансова спроможність підприємства.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із сумою стягнутої винагороди.

Так, позивач в позовній заяві ставив питання про стягнення винагороди за вислугу років за 2020 рік у розмірі 382500 грн. винагороду за вислугу років за період з 01 січня 2021 року по 06 серпня 2021 у розмірі 334687 грн.50 коп., а всього на загальну суму 717187 грн. 50 грн.

Колегія суддів погоджується з сумою винагороди за вислугу років за 2020 рік у розмірі 382500 грн. (63750 посадового окладу х 6 х = 382500,00 грн.)

Пунктом 2.1 Положення визначено, що у стаж роботи, що надає право на отримання винагороди, включається час безперервної роботи на підприємстві. Стаж роботи обчислюється щорічно за станом на 1 січня.

Як вже було встановлено судом, що позивач ОСОБА_1 був звільнений 06 серпня 2021 року. Отже, період який підлягає стягненню, становить 7 місяців, тобто не повний рік.

За таких обставин підлягає стягненню з відповідача ДП «ФІНІНПРО» на користь позивача одноразова винагорода за вислугу років за період з 01 січня 2021 року по 06 серпня 2021 року в сумі 223 125 грн., виходячи з наступного розрахунку: 382500*7/12= 223 125 грн.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині стягнення розміру з відповідача на користь позивача винагороди за вислугу років за період з 01.01.2021 р. по 06.08.2021 з підлягає зменшенню з 334 687 грн. 50 коп. до 223 125 грн., внаслідок чого підлягає зменшенню загальна сума винагороди за вислугу років з 717 187 грн. 50 коп. до 605 625 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає зменшенню судовий збір 7171 грн.87 коп. до 6055 грн. 92 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не набув право на виплату винагороди, оскільки він в 2021 році працював неповний рік, не заслуговують на увагу та спростовуються пунктом 3.5 Положення за яким позивач, як звільнений з займаної посади в зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП, має право на отримання винагороди за вислугу років, пропорційно часу, що попрацював у цьому році.

Інші доводи апеляційної скарги в висновків суду не спростовують та не впливають на правильність його постановлення.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року змінити.

Зменшити розмір стягнутої з Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на користь ОСОБА_1 винагороди за вислугу років за період з 01.01.2021 р. по 06.08.2021 р. з 334 687 грн. 50 коп. до 223 125 грн.

Зменшити загальну суму винагороди.

Всього підлягає зменшенню з Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) винагорода за вислугу років з 717 187 грн. 50 коп. до 605 625 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Зменшити розмір стягнутого судового збору з 7171 грн.87 коп. до 6055 грн. 92 коп., які стягнуті з Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 07 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді: