Провадження№ 2/522/1713/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ілянди О. І.,

представника відповідача адвоката Приміча Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.03.2021, внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, відбулася дорожньо транспортна пригода, в якій пошкодження отримав автомобіль Volkswagen Passаt, державний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.04.2021 у справі 522/4912/21 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу Hyundai Veloster, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована ТзДВ СГ «Оберіг» згідно з полісом обов`язкового страхування 200251438, умовами якого встановлено франшизу у розмірі 2 500 гривень. Відповідно до звіту № 1103/21 з оцінки вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Volkswagen Passаt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль позивача визнано фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту визначено у сумі 337 065,87 грн, тоді як його вартість на момент ДТП у неушкодженому стані становить 204 017 гривень. Позивач 03.04.2021 звернувся до ТзДВ СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши примірник звіту № 1103/21, та просив сплатити йому 124 367,54 грн, що становить різницю між ринковою вартістю його автомобіля на момент ДТП та ринковою вартістю автомобіля після ДТП у пошкодженому стані. 09.07.2021 ТзДВ СГ «Оберіг» було перераховано на банківський рахунок позивача 59 374 грн. З відповіді, наданої НБУ за результатами розгляду скарги позивача, останній дізнався, що ТзДВ СГ «Оберіг» визначило розмір відшкодування на підставі звіту ФОП ОСОБА_3 про оцінку вартості матеріального збитку № 80619 від 25.08.2021 та звіту ФОП ОСОБА_4 про ймовірну вартість транспортного засобу в пошкодженому стані від 29.07.2021 № 80619-2 від 29.07.2021, підготовленими на замовлення страховика. Вказує, що занизивши вартість автомобіля позивача до ДТП та завищивши вартість його у пошкодженому стані, страховик тим самим штучно зменшив розмір страхового відшкодування та всупереч встановленій процедурі здійснив неузгоджену виплату, чим порушив права та інтереси позивача, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ТзДВ СГ «Оберіг» на свою користь різницю між вартістю його транспортного засобу до та після ДТП, визначену звітом № 1103/21, що становить 65 020, 54 грн.

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2 500 грн, що передбачена умовами договору про обов`язкове страхування, яку останній у добровільному порядку не сплатив. Також вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на загальну суму 6 489,82 гривень, які складаються з: вартості проведення огляду автомобіля в умовах СТО та дефектування на загальну суму 2 561 грн; вартості складення звіту про оцінку № 1103/21, що склала 3 506 грн; вартості поліграфічних послуг з виготовлення додаткової копії звіту № 1103/21 для страховика на загальну суму 168 грн та вартості поштових відправлень позивача на адресу НБУ та МТСБУ на загальну суму 254,82 гривні.

Крім того позивач зазначає, що внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2 та подальших подій, які були наслідками протиправної поведінки винуватця ДТП, йому було завдано моральної шкоди, оскільки автомобіль позивача було фізично знищено, указаний автомобіль він придбав у автосалоні у 2007 році та був його першим та єдиним власником. Автомобіль був доглянутим та перебував у відмінному технічному стані. Таким чином, унаслідок протиправної поведінки відповідача, позивач втратив свій справнийавтомобіль, яким він був повністю задоволений та мав намір користуватися і надалі, його майно перетворилося на металобрухт, а сам він отримав безліч неочікуваних проблем. Крім того, маючи на утриманні велику родину: чотирьох дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позивач зіткнувся із значними щоденними труднощами, оскільки без автомобіля, із дитячими візочками, родина позивача значно обмежена у пересуванні. Уся родина була змушена змінити усталений розклад життя, відмовитися від планів, від заміських поїздок, від прогулянок у парках, від закупівлі продуктів у великих магазинах. Вимушено було скасовано заплановану на літо поїздку у відпустку. Незважаючи на складну епідеміологічну обстановку, позивач з родиною були змушені користуватися громадським транспортом та таксі. Також, здійснюючи підприємницьку діяльність, позивач втратив можливість нормально працювати та позбавлений свого автомобіля, не встигав виконувати необхідний обсяг роботи, що призвело до матеріальних втрат та фінансових труднощів у родині. Замість проведення часу з родиною чи за роботою, позивач був змушений витрачати свій вільний та робочий час на відновлення порушених прав, займатися оформленням ДТП, відвідувати страхову компанію, станції технічного обслуговування, оцінювачів тощо. Отриманий шок, викликаний знищенням автомобіля, змінився тривалим стресом, роздратуванням, хвилюваннями, постійним нервовим напруженням. Він був змушений докладати значних зусиль для вирішення робочих та побутових повсякденних питань, викликаних знищенням його автомобіля. Вважає розумною та справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди стягнення з ОСОБА_2 на його користь 50 000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачам строк на подання відзиву.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача франшизи у розмірі 2 500 грн, однак вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди вважав необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки витрати, заявлені позивачем у розмірі 6 489, 82 грн, понесені останнім внаслідок спору, що виник між позивачем та страховиком ТзДВ СГ «Оберіг» через неузгодження суми страхового відшкодування та не відносяться до ОСОБА_2 . У даному випадку саме через недобросовісну поведінку страховика позивачем було проведено фаховий огляд пошкодженого автомобіля на СТО, на підставі якого підготовлено звіт №1103/21 з метою встановлення суми відшкодування шкоди, завданої позивачу. Вважає, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Посилається на те, що оскільки матеріальні збитки понесено позивачем не з вини ОСОБА_2 та між ними відсутній причинно-наслідковий зв`язок, позивач мав би звернутися про відшкодування матеріальних збитків до страховика. Щодо стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди, зазначив, що наведені доводи позивача жодним чином не підтверджують його моральні та душевні страждання та не свідчать про заподіяння йому істотної моральної шкоди. Також останнім не надано доказів, що підтверджували б як змінилися доходи позивача до та після ДТП, крім того, обґрунтовуючи заподіяння йому моральної шкоди, позивач посилається на те, що ДТП вплинуло на його родину, а не безпосередньо на нього.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Костиркін О. Г., вважає помилковим посилання ОСОБА_2 на відсутність зв`язку між витратами позивача та протиправними діями відповідача, вказує, що для визначення розміру завданого збитку, позивач за власною ініціативою звернувся до незалежного оцінювача із кваліфікацією судового експерта. Складений останнім звіт був необхідним для фіксації незалежною особою пошкоджень автомобіля позивача та визначення вартості його ремонту. У свою чергу, встановлення всіх завданих у ДТП пошкоджень автомобіля вимагало огляду в умовах СТО із частковою розбіркою та оглядом автомобіля на підйомнику. Вважає, що зазначені витрати, як і вартість виготовлення відповідного звіту з визначення розміру завданої шкоди, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями відповідача і були необхідними та вимушеними витратами позивача, направленими на відновлення його порушеного права. Також витрати позивача на виготовлення фотокопій звіту та листування були вимушеними, направленими на відновлення порушеного права та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправною поведінкою відповідача. Також указує, що заявлена позивачем вимога про відшкодування моральної шкоди є такою, що відповідає обставинам справи та вимогам розумності і справедливості ураховуючи потреби родини, в якій виховуються четверо неповнолітніх дітей, де весь тягар ситуації, що сталася з вини відповідача, ліг на плечі позивача.

У запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_2 вважає пояснення та аргументи позивача такими, що не можуть братися до уваги, оскільки для визначення розміру завданого збитку, позивач за власною ініціативою звернувся до незалежного оцінювача із кваліфікацією судового експерта. При цьому, законодавець передбачає відшкодування страховиком не тільки шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, але й похідних вимог та витрат, які зазнав потерпілий, в тому числі на проведення експертизи у випадках, передбачених п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк для визначення причин настання страхового випадку, а потерпілий самостійно обрав аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Дані положення підкреслюють те, що проведення експертизи та її відшкодування напряму належить до обов`язку страхової компанії, а питання непогодження іншої сторони з результатами проведеної експертизи представником страховика є спором між потерпілим та страховиком. У разі незадоволення результатом експертизи, позивач може безпосередньо за своєю ініціативою замовляти інші експертизи у невизначеній кількості, які він оплачує самостійно. Витрати ж у даному разі не відносяться та не можуть відноситися до ОСОБА_2 . З приводу моральної шкоди вважає, що позивачем не було доведено співмірність заявленої суми, а доводи позивача не свідчать про заподіяння йому моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ТзДВ «СГ «Оберіг», провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ТзДВ «СГ «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ілянда О. І. позов просили задовольнити.

Представника відповідача - адвокат Приміч Д. В. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача франшизи у розмірі 2 500 грн, проте у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке.

09.03.2021 о 10 год. 15 хв. у м. Одесі по вул. Привокзальна площа, 2, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai Veloster д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.3. та здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги 8.4.(г) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року у справі 522/4912/21 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Passаt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди як водія транспортного засобу Hyundai Veloster, державний номер НОМЕР_2 , на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», була забезпечена за Полісом ОСЦПВВНТЗ № 200251438, виданим ТзДВ «СГ «Оберіг». Франшиза 2 500 грн.

03.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши примірник звіту № 1103/21 від 01.04.2021.

Відповідно до Звіту № 1103/21 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, підготовленого незалежним оцінювачем ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля визначено у розмірі 337 065,87 грн, ринкова вартість на дату пошкодження у неушкодженому стані становить 204 017 гривень.

Страховиком сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 59 347, 50 грн (за вирахуванням франшизи). Розмір страхового відшкодування страховиком визначено на підставі звіту ФОП ОСОБА_3 про оцінку вартості матеріального збитку № 80619 від 25.08.2021 та звіту ФОП ОСОБА_4 про ймовірну вартість транспортного засобу в пошкодженому стані від 29.07.2021 № 80619-2 від 29.07.2021.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень п. 34.1., 34.2., 34.3., 34.4. ст. 34 цього Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що унаслідок протиправної поведінкивинуватця ДТП йому заподіяно збитки, та з посиланням на ст. 22 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь, зокрема, витрати, понесені позивачем на загальну суму 6 489, 82 грн та які складаються з: вартості проведення огляду автомобіля в умовах СТО та дефектування на загальну суму 2 561 грн; вартості складення звіту про оцінку № 1103/21, що склала 3 506 грн; вартості поліграфічних послуг з виготовлення додаткової копії звіту № 1103/21 для страховика на загальну суму 168 грн; вартості поштових відправлень позивача на адресу НБУ та МТСБУ на загальну суму 254, 82 гривні.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов`язане з утиском інтересів особи як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах тощо.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Обов`язковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов`язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

За змістом наведених законодавчих положень відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем понесено, зокрема, витрати, що складаються з вартості проведення огляду автомобіля в умовах СТО та дефектування на загальну суму 2 561 грн та вартості складення звіту про оцінку № 1103/21, що склала 3 506 грн (з урахуванням комісії банку), які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, проте такі витрати не є такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки ці витрати були понесені позивачем для визначення розміру шкоди з метою отримання страхового відшкодування від страховика винної особи.

Крім того, оплата позивачем послуг копіювання та друку документів, послуг Укрпошти не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, оскільки стосуються оплати послуг установ та організацій, що надають певні послуги, правом використовувати або не використовувати які особа користується вільно і на власний розсуд та не є такими, що викликані неправомірними діями відповідача.

За таких підстав, позов ОСОБА_1 у цій частині задоволенню не підлягає.

Зертаючись до суду з даним позовом, позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь франшизу у розмірі 2 500 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

За приписами п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення франшизи з ОСОБА_2 на користь позивача в розмірі 2 500 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір моральної шкоди заявлено позивачем у сумі 50 000 грн, яка полягає у тому, що внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, він змушений докладати значних зусиль для організації свого життя, адже відсутність транспортного засобу у сім`ї завдає значного дискомфорту, позивач втратив можливість нормально працювати та позбавлений свого автомобіля, не встигав виконувати необхідний обсяг роботи, що призвело до матеріальних втрат та фінансових труднощів у родині. Позивач стверджує, що внаслідок пошкодження автомобіля він отримав шок, який змінився тривалим стресом, роздратуванням, хвилюваннями та постійним нервовим напруженням.

Свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною позивача, у судовому засіданні пояснила, що внаслідок пошкодження автомобіля позивач зазнав істотних душевних хвилювань, перебував у постійному нервовому напруженні, уся їхня родина, в якій виховуються четверо дітей, зазнала вимушених змін в організації життя, відсутність автомобіля завдала значного дискомфорту та негативно вплинула на їхнє життя в цілому.

Як встановлено судом, з вини відповідача пошкоджено транспортний засіб позивача, а отже, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна та внаслідок протиправних дій винуватця ДТП.

При цьому, ураховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивача, а також те, що через неправомірні дії ОСОБА_2 було пошкоджене майно, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити у сумі 5 000 грн, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн франшизи та 5 000 (п`ять тисяч) грн у відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 115 грн 41 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 27.03.2023.

Суддя Т. Ю. Федчишена