Справа № 592/5786/23
Провадження № 2/592/1417/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 травня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Косолап М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про виділ частки в спільній сумісній власності та визнання права власності на частку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з вказаним позовом і просить:

- виділити частки квартири за нею ОСОБА_1 , її рідною сестрою ОСОБА_2 та усіма померлими: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- визнати за нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на частки квартири загальною житловою площею 93,66 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Дослідивши позовну заяву та документи, що до неї додані, суддя дійшов висновку, що позовну заву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України зважаючи на наступне.

За вимогами частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (статті 48 ЦПК України).

У позовній заяві зазначено: позивач - ОСОБА_1 ; сторони ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , однак не зазначено якими сторонами у справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (позивачі, відповідачі чи треті особи).

Усупереч пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява не містить місця проживання чи перебування, поштового індексу, а також реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивачка просить виділити частки квартири за нею її рідною сестрою ОСОБА_2 та усіма померлими: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак не зазначає, якої саме квартири.

Усупереч частини 5 статті 177 ЦПК України до позовної заяви не додано свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина 4 статті 177 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається - вартістю майна.

Зміст позовних вимог мітить одну позовну вимогу немайнового характеру (про виділ часток квартири) та одну позовну вимогу майнового характеру (про визнання за нею права власності на частку квартири), а тому судовий збір має бути сплачений за вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру окремо.

До позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу немайнового характеру.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

У частині 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420 грн.) (пункт 1.1 частини 2 статті 4 Закону).

Відтак, при зверненні до суду з позовною заявою майнового характеру підлягає сплаті судовий збір визначений з урахуванням вартості спірного майна за ставкою судового збору у розмірі 1 відсоток від ціни позову.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу (п. 3 Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»).

Доказів на підтвердження дійсної вартості частки спірної квартири, на яку позивачка просить визнати за нею право власності до позовної заяви не додано.

Відтак, позивачці відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини 3 статті 175 ЦПК України необхідно зазначити відомості про дійсну вартість частки спірної квартири, на яку позивачка просить визнати за нею право власності станом на день звернення з позовом до суду, не зазначення якої ускладнює визначення дійсної ціни позову та впливає на розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою майнового характеру, або зазначити вжиті всі залежні від них дії для отримання та зазначення в позові доказів вартості нерухомого майна або причини неможливості встановлення точної вартості спірного майна на момент пред`явлення позову.

Таким чином, позивачці необхідно визначити ціну позову, виходячи із дійсної ринкової вартості майна, та надати квитанцію про сплату судового збору за вимогу майнового характеру на загальну суму, що буде відповідати заздалегідь встановленій оцінці майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19).

З огляду на викладене, відповідно до частин 1 і 2 статті 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, запропонувавши позивачці протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки шляхом подачі позовної заяви з урахуванням викладених у даній ухвалі недоліків.

Роз`яснити позивачці, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись частиною 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 про виділ частки в спільній сумісній власності та визнання права власності на частку - залишити без руху.

Запропонувати позивачці усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у разі неусуненя недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Косолап