Справа № 357/9184/22
Провадження № 2/357/426/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю. В.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Босенко Ю.Г.;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Дульдієр О.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 42 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 17.08.2020 близько 17:30 відповідач ОСОБА_2 , знаходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку з ОСОБА_1 , під час якої на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, нанесла три удари ступнями своїх ніг в область лівої гомілки позивача, від ударів він впав на підлогу, після чого відповідач нанесла не менше трьох ударів ступнями своїх ніг в область лівого стегна, в результаті чого завдала позивачу тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому стегні, синця та саден, на лівій гомілці, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. В результаті огляду позивачу встановлено діагноз: забиття та осадіння лівого стегна у верхній третині та середній третині лівої гомілки, проведено судово-медичну експертизу та внесено кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 19.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вказує, що ухвалою суду від 31.08.2022 відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності. Внаслідок неправомірних дій позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та психологічних стражданнях, оскільки з моменту події він не може спокійно жити, працювати, тривалий час перебуває в страху, напрузі, переживанні, відчуває невпевненість у майбутньому, внаслідок чого погіршився стан здоров`я, загострились хронічні хвороби та з`явилось безсоння, порушився нормальний життєвий ритм його сім`ї, адже всі проживають за однією адресою. Крім того, звільнення від кримінальної відповідальності породжує у відповідача відчуття безкарності, а у позивача - постійне відчуття, що протиправні дії відповідача щодо нього можуть повторитись, у зв`язку з чим звернувся до суду.

04.10.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

18.11.2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано від Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для огляду в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 357/12183/20, 1-кп/357/113/22 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України.

01.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче засідання (провадження) та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, надали пояснення, що розмір моральної шкоди заявлений з урахуванням пенсійного віку відповідача, жодних вибачень за цей час від неї не було, також відповідачем затягувався розгляд кримінальної справи і їй суддя пояснювала, що справ закривається у зв`язку з нереабілітуючими обставинами.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали, останній подав письмові пояснення, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що судом в межах кримінальної справи взагалі не надавалась оцінка подіям, які трапились, а відповідач не визнала свою вину. Заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки немає доказів оплати. Відповідач в судовому засіданні вину у вчиненні побиття позивача не визнала, вказала, що саме позивач наніс їй тілесні ушкодження, однак до поліції вона не зверталась, оскільки не було на це часу та оскільки її чоловік лежачий, також вважала, що позивача посадять у разі звернення до правоохоронних органів. Між ними також були і інші конфлікти та виклики поліції у зв`язку з цим. Позивач по справі є зведеним братом її чоловіка.

Вислухавши позиції учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2022 року у справі № 357/12183/20 1-кп/357/113/22 задоволено клопотання захисника Чередніченко В.О., звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 19.08.2020, щодо умисного спричинення легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_1 , кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду.

З матеріалів витребуваної ухвалою судді кримінальної справи вбачається, що 17.08.2020 близько 17:30 ОСОБА_2 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку з потерпілим ОСОБА_1 . Під час вказаної сварки, ОСОБА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, нанесла три удари ступнями своїх ніг в область лівої гомілки потерпілого ОСОБА_1 , від удару потерпілий впав на підлогу, потім ОСОБА_2 нанесла не менше трьох ударів ступнями своїх ніг в область лівого стегна потерпілого ОСОБА_1 , в результаті чого завдала останньому тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому стегні, синця та саден на лівій гомілці, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В ході досудового розслідування проведено судово-медичні експертизи (висновок експерта № 173 від 21.08.2020 та № 754/д від 20.11.2020).

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 року, справа № 638/1983/17-ц (провадження № 61-10684св19).

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав страждань внаслідок спричинення йому фізичної болі.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не надав суду документально підтверджених належних та допустимих доказів про те, що він зазнав фізичних, душевних страждань та потребує додаткових зусиль для її організації, враховуючи заявлену ціну моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., тому суд з урахуванням всіх обставин справи, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. моральної шкоди.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, надано до суду наступні документи:

1) витяг з договору про надання правової допомоги № 2 від 12.01.2021, укладений між адвокатом Борисенко Ю.Г та Меленчук І.І.;

2) ордер серії КС № 794639 від 12.01.2021;

3) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Борисенко Ю.Г. № 32 від 26.09.1996;

4) акт виконаних робіт від 22.09.2022, підписаної між адвокатом Борисенко Ю.Г. та Меленчуком І.І. за період з 12.01.2021 по 22.09.2022.

З наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу вбачається, що вказані послуги надавались клієнту адвокатом в межах розгляду кримінальної справи та полягають у тому, що адвокат здійснив ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (1 500 грн.), підготовку цивільного позову (2 000 грн.), заяви про відвід (1 000 грн.), взяв участь у 11 судових засіданнях (2 500 грн./1 сз=27 500 грн.). Загальна вартість послуг становить 32 000 грн.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачена.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності підтверджуючого документу про оплату послуг адвоката, оскільки такий документ не є обов`язковим, при цьому участь адвоката в межах розгляду кримінальної справи полягала у захисті його прав та інтересів як потерпілого, так і цивільного позивача, тому відсутні підстави для зменшення судом витрат в межах розгляду даної цивільної справи на правову допомогу, яка була надана адвокатам у кримінальній справі (провадженні).

Отже, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні по справі докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду кримінальної справи в розмірі 32 000 грн., адже цей розмір доведений документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в межах розгляду кримінальної справи в розмірі 32 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.03.2023 року.

Суддя А. Ю. Цуранов