Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/725/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Химишинець Едіта Ігорівна, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: орган опіки та піклування Виноградіваської міської ради Берегівського району Закарпатської області.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуює тим, що з 2016 року він проживає у цивільному шлюбі з відповідачкою. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.12.2022 року відповідачка потрапила на стаціонарне лікування у неврологічне відділення КНП Виноградівської рай лікарні, про що свідчить довідка видана 19.12.2022 року за № 2857. Дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилися одна вдома, сусідам прийшлося викликати органи опіки та піклування Виноградівської міської ради, а позивач терміново був викликаний з військової служби.

Після виписки з лікарні відповідач ігнорувала зауваження позивача відносно її ставлення до дитини. Позивачу прийшлося викликати свою рідну тітку, яка дитину відвезла до себе в Івано-Франківську область. На даний час дитина проживає у тітки, в зв`язку з тим, що позивач повернувся до військової служби за межами м. Виноградів, про що свідчить довідка видана військовою частиною НОМЕР_1 від 17.06.2022 року № 2802.

Відповідачка не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовкою до самостійного життя, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність відповідального ставлення до своїх материнських обов`язків.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали.

Відповідачка на початку своїх поясненнь у судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала, що алкогольними напоями не зловживає, оскільки вживає їх тільки на свята, про дитину піклується. Зазначила, що життя в неї важке. У подальшому за наслідками дослідження письмових доказів, обставини та вимоги позову визнала. При цьому просила врахувати те, що на протязі року змінить своє життя.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

З 16.12.2022 року ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділення КНП Виноградівська районна лікарня з діагнозом "Токсична енцефалопатія, стан після судом", що підтверджується довідкою даної медичної установи від 19.12.2022 року за № 2857 (а.с.10-11).

Відповідно до характеристики Виноградівської міської ради Закарпатської області від 14.02.2023 р. № 02-27/557 громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати однієї дитини, непрацює, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкоголем, догляд та вихованням дитини не займається (а.с.24).

Крім цього, відповідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області від 22.03.2023 року є доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав через свідоме та тривале невиконання нею, як матір`ю, обов`язків щодо належного виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с. 48-50).

Також із заначеного висновку вбачається, що до служби у справах дітей неодноразово надходили звернення на ОСОБА_3 щодо належного догляду за дитиною. Батько дитини з 29.09.2021 року знаходиться на військовій службі. Після розмови з батьком відповідачки позивач змушений був повертатись додому, щоб захистити доньку від наслідків неналежного виховання її матір"ї. Комісією з прав дитини з відповідачкою проводились профілактичні бесіди, надавались рекомендації, однак вона не усвідомлює проблем, не розуміє ризиків і загроз, не бажає щось змінювати. Єдиним джерелом доходів у неї були грошові надходження від батька дитини (а.с.49).

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ст. 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідачка на протязі тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своєї малолітньої дитини, не цікавиться станом її здоров`я, розвитком, участі у вихованні не приймає, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову.

Сукупність досліджених доказів, їх оцінка переконують суд, що не дивлячись на ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка може бути застосована до батьків, виходячи в першу чергу із інтересів самої дитини суд приймає рішення про задоволення позову та на підставі ч. 3 ст. 167 СК України дитина підлягає переданню на опікування позивачу.

Судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача з урахуванням його заяви від 22.03.2023 року та ст.ст. 13, 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 258, 259, 263, 265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серїі НОМЕР_2 виданий 15 серпня 2006 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитину сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: с. Красноїлля Верховинського району Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.03.2023 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк