Провадження № 2/756/250/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

представника позивача - Фєтісова Є.П.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 - Петришака А.Я. ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Києва у порядку загального позовного провадження питання про прийняття зустрічного позову представника ОСОБА_1 - адвоката Петришак А.Я. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним, до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду через свого представника - адвоката Фетісова Є.П. з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , в порядку цивільного судочинства та просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 101 443 (сто одна тисяча чотириста сорок три) долари США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на день подання позову (1 долар США = 27,97 гривень) становить 2 837 360 (два мільйони вісімсот тридцять сім тисяч триста шістдесят) гривень 71 коп. та судові витрати, посилаючись на неналежне виконання взятих на себе зобов`язань відповідачами в строк повернути кошти.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 18.01.2022 закрито підготовче судове засідання по даній справі та призначено розгляд справи по суті.

26.07.2022 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Петришак А.Я. надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним.

25.11.2022 від представника позивача - адвоката Фєтісова Є.П. надійшли письмові заперечення проти поновлення відповідачу ОСОБА_1 процесуального строку для подання зустрічного позову.

У судовому засіданні було поставлено на обговорення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Петришака А.Я. про поновлення процесуального строку та вирішення питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Петришак А.Я. у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Представник позивача - адвокат Фєтісов Є.П. у судовому засіданні заперечував проти вищезазначених клопотань, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_4 у засідання суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Третя особа ОСОБА_3 у засідання суду також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з однорідних правовідносин або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Статтею 194 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч.1 ст.120 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів вказаної цивільної справи вбачається, що ухвалою суду від 04.01.2021 відкрито провадження у справі, встановлений відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 21.01.2021 відповідачем ОСОБА_1 було отримано ухвалу про відкриття провадження, судову повістку про виклик до суду та копію позовної заяви з додатками.

10.02.2021 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

Натомість, з зустрічним позовом сторона відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду 26.07.2022, тобто більше ніж через рік після закінчення строку на подання відзиву та подання зустрічного позову.

Тобто зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним подана з порушенням строку визначеного статтями 178, 193 ЦПК України, при цьому представник відповідача просить поновити строк для подання зустрічного позову.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання зустрічного позову, представник ОСОБА_1 зазначив, що Енергодарським міським судом Запорізької області було відкрито провадження у цивільній справі № 316/666/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору позики недійсним від 03.02.2018 укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рамках розгляду якої було подано ряд клопотань, направлених на витребування інформації про доходи ОСОБА_3 , його дружини ОСОБА_3 , оригіналу відповідної розписки та проведення експертизи цієї розписки. Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні із 05 год.30хв 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (зі змінами) затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого віднесена Енергодарська міська територіальна громада, на території якої розташований Енергодарський міський суд Запорізької області. Згідно Розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/.9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема справ, підсудних Енергодарському міському суду Запорізької області. Відтак, Енергодарський міський суд Запорізької області не здійснює судочинства. У свою чергу, справа № 316/666/21 не була передана до будь-якого іншого суду. За таких обставин, враховуючи, що у справі №316/666/21 ще не ухвалено судове рішення, відсутні відомості про строки відновлення судочинства в Енергодарському міському суді Запорізької області, вказане є підставою для сторони подати новий позов (зустрічний позов).

Як зазначалося вище, з зустрічним позовом сторона відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду 26.07.2022, тобто більше ніж через рік після закінчення строку на подання відзиву та подання зустрічного позову. До того ж, строк подання зустрічного позову визначений статтями 178, 193 ЦПК України був пропущений ще більш ніж за рік до початку введення воєнного стану в Україні.

Крім того, відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Енергодарського міського суду Запорізької області - Ленінському районному суду м. Запоріжжя.

Відтак, суд критично розцінює доводи представника ОСОБА_1 , що відсутність відомостей про строки відновлення судочинства у Енергодарському міському суді Запорізької області та відсутність у справі №316/666/21 ухваленого судового рішення, є поважними підстави для пропуску процесуального строку у даній справі, оскільки вчинення будь-яких процесуальних дій при розгляді іншої справи не звільняють сторону від вчинення всіх необхідних процесуальних дій у передбачені законом строки в даній справі.

Інших поважних причин неподання зустрічного позову у визначені законом строки стороною відповідача не наведено, а судом не встановлено.

При цьому, до заявленого клопотання про поновлення процесуального строку представником відповідача не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність пропуску такого строку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вище вказувалося відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для представника відповідача чи відповідача подати до суду певний процесуальний документ у встановлений законом строк. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд вважає, що наведені доводи про наявність поважних причин пропущення процесуального строку, не є поважними та істотними.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

Безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 755/5323/16-ц та у постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 286/1130/13-ц.

Відмова суду у поновленні встановленого законом процесуального строку ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечить принципу рівності сторін. Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо виконання судового рішення, як завершальній стадії судового розгляду. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципам рівності сторін та юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Аналіз наведених рішень ЄСПЛ свідчить про те, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу, в тому числі при вирішенні питання про поновлення строків для вчинення процесуальних дій.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналогічні висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/17563/19 та від 23 грудня 2020 року у справі № 557/94/19.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Цивільного процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи наведені обставини, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Петришак А.Я. про поновлення строку на подання зустрічного позову задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним, слід повернути заявнику.

Керуючись статтями 127, 178, 193, 194, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Петришак А.Я. про поновлення строку на подання зустрічного позову - відмовити.

Зустрічний позов представника ОСОБА_1 - адвоката Петришак А.Я до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складений 27.03.2023.

Суддя М.М. Ткач