ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/4298/21 Номер провадження 22-ц/814/988/23Головуючий у 1-й інстанції Шрамко Л.Л. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа : ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Ленінського районного суду м.Харкова від 16 червня 2021 року по справі № 642/3592/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач послався на те, на підставі судового наказу від 16 червня 2021 року, виданого Ленінським районним судом м.Харкова у справі № 642/3592/21 з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

З 16 липня 2016 року до 18 вересня 2020 року позивач перебував в шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу з ОСОБА_3 у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року по цивільній справі №945/5339/19 було стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року по цивільній справі №635/4198/20 було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 липня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Таким чином, на час винесення судом судового наказу від 16 червня 2021 року з нього вже було стягнуто аліменти в загальному розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та колишньої дружини ОСОБА_3 .

З урахуванням видачі судового наказу від 16 червня 2021 року на теперішній час загальний розмір відрахувань з заробітної плати буде становити 3/4 частини (75%), що порушує норму ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

18 серпня 2021року відповідачка надала відзивна позов,в якому просила в позові відмовити. Зазначила,що позивач працевлаштований та щомісячно отримує заробітну плату з доплатами та надбавками,премії та винагороди,працює артистом-вокалістом(солістом)2категорії в ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В.Лисенка». Факт значного погіршення його матеріального стану позивачем не доведений. В період з вересня 2020р.по червень2021р.позивач придбав у власність наступні транспортні засоби: автомобіль Seat Leon 1595(2008)червоного кольору,дата придбання 17.09.2020; мотоцикл Уаmaha Fazer 153 (2012) чорного кольору.

Окрім того, на даний час позивач також є власником автомобіля ВАЗ 2109 1295 (1993) червоного кольору, що підтверджується відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в Х/о на адвокатський запит від 03.08.2021 р. № 31/20-2694

Таким чином, приведені обставини свідчать про те, що фінансовий стан позивача не тільки не погіршився, але, скоріш, поліпшився у порівнянні з минулими роками.

Крім того, з наданих позивачем медичних документів не вбачається, що його дитина - страждає на певну хронічну хворобу, перебуває на диспансерному обліку та потребує регулярного лікування. Позивачем не надано жодного документу на підтвердження його витрат лікування дитини.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2021 року Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Ленінського районного суду м.Харкова від 16 червня 2021 року по справі № 642/3592/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали даної справи. Перевіривши законність рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги а також позовних дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з слідуючих підстав

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що з 16 липня 2016 року позивач перебував в шлюбі з ОСОБА_3 .

У них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 17.05.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2020 року шлюб, укладений ОСОБА_2 позивачем у даній справі, та ОСОБА_3 3-ю особою у даній справі, розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане 23 вересня 2020 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м.Харків).

На підставі судового наказу від 16 червня 2021 року, виданого Ленінським районним судом м.Харкова у справі № 642/3592/21 з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року по цивільній справі №945/5339/19 було стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року по цивільній справі №635/4198/20 було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 липня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Таким чином, на час винесення судом судового наказу від 16 червня 2020 року з нього вже було стягнуто аліменти в загальному розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та колишньої дружини ОСОБА_3 ..

Згідно довідки №21 від 22.06.2021 ОСОБА_3 працює на Харківському відділенні ПрАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС Україна» керівником групи комерційного обладнання Бізнес сервіс центру з 22.06.2015 по теперішній час, з 24 липня 2019 року їй надана додаткова соціальна відпустка по догляду за дитиною до 3-х років по 14 травня 2022 року.

Згідно з довідкою Харківського відділення ПрАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС Україна» №53 від 25.06.2021 загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_3 , яка перебуває у декретній відпустці, за період з грудня 2020 по травень 2021 року становить 435, 56 грн.

Згідно з довідкою ДП «Харківський Національний академічний театр опери то балету ім. М.В. Лисенка» позивач ОСОБА_2 працює з 20.08.2014 артистом-вокалістом (солістом) 2 категорії, його дохід з 01.01.2021 по 30.06.2021 склав 153388. 58 грн, з яких утримано 94252, 31 грн. сума до виплати 59136, 27 грн.

Згідно з довідкою ДП «Харківський Національний академічний театр опери то балету ім. М.В. Лисенка» відповідачка ОСОБА_1 працює з 01.10.2016 артистом-вокалістом (солістом) 1 категорії, її дохід з 01.01.2021 по 30.06.2021 склав 191381, 18 грн., з яких утримано 937319, 33 грн., сума до виплати 154061, 85 грн.

Згідно з довідкою № від 07.11.2018 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та 3-я особа ОСОБА_3 має статус внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з довідкою № 5 від 20.12.2016 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради позивач ОСОБА_2 має статус внутрішньо переміщеної особи

Як зазначено в довідках № 1238-9 від 02.01.2019 та № 1527 від 14.11.2016 ОСОБА_6 , 1962 року народження, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мають статус внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з пенсійними посвідченнями Ворочек ТМ. Та ОСОБА_7 , отримують пенсію за вислугу років.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 263813018 від 30.06.2021 , за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

25.04.2021 позивач ОСОБА_2 , як орендар, уклав договір оренди з ОСОБА_8 , як орендодавцем, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., відповідно до якого зобов`язується оплачувати квартирну плату та комунальні послуги .

З наданої позивачем медичної документації: виписки з медичної карти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виданої 01.07.2021, вбачається, що дитині встановлено діагноз -анемія 1ст., призначене лікування, рекомендоване диспансерне спостереження гематолога, сімейного лікаря, гастроентеролог.

Згідно з випискою з медичної карти ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні з 03 по 10.09.2020 у зв`язку гастроентероколітом, функціональним розладом жовчного міхура та інш.

Суду надані висновки та результати обстеження дитини ОСОБА_5 . Надана медична документація свідчить про перебування дитини на диспансерному обліку з приводу анемії 1 ст.

Тож , колегія суддів дослідивши вказані докази, аргументи апеляційної скарги вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з слідуючих підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відтак, суд встановивши , що факт погіршення матеріального становища платника аліментів з часу винесення судового наказу про стягнення аліментів на користь відповідачки є доведеним, вірно встановив , що наявні підстави для зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 .

Дійсно з ОСОБА_2 за рішеннями судів стягується заробітку на користь дітей (по ) та на користь 3-ї особи до досягнення дитиною 3-річного віку (1/4) , що є порушенням ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якої , загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ОСОБА_2 належними, достовірними допустимими та достатніми доказами доведена наявність хронічних захворювань дочки ОСОБА_5 ..

Апелянтом не надано доказів та не спростовано факту отримання ОСОБА_2 заробітної плати в недостатньому розмірі , не надано й доказів що стягуваних коштів недостатньо для утримання спільної з ОСОБА_2 дитини ОСОБА_4 .

Враховуючи обставини справи та матеріальний стан обох батьків , місцевий суд вірно зазначив, що рівність прав дітей не може визначатись лише однаковим розміром стягнутих аліментів, як і зменшення розміру аліментів на користь одної дитини не свідчить про зменшення її прав порівняно з правами другої дитини, слід враховувати матеріальне становище батьків дітей, їх стан здоров`я, інші обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

А отже , апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення , а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов