Справа № 368/960/22
Рішення

Іменем України

"01" листопада 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

За участі сторін:

Представник позивача - адвокат Пазюк Є.С.

Представник відповідача - адвокат Матюшенков Д.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, суд, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 145960 грн., - як грошову компенсацію однієї другої вартості транспортного засобу HYUNDAI моделі і30, VIN-код НОМЕР_1 , відчуженого ОСОБА_2 ;

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн., сплачених ОСОБА_1 за проведення оцінки автомобіля;

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1459 грн. 60 коп. судового збору;

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31500 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката.

Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, позивачка в мотивувальній її частині обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- 08 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснено відповідний актовий запис № 1499 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Наразі шлюбні відносини між сторонами фактичного припинилися, проте шлюб не може бути розірваний у зв`язку з вагітністю ОСОБА_1 .

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність подружжя набуто майно - автомобіль марки HYUNDAI, моделі І30 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Так, 09.09.2021 року автомобіль марки HYUNDAI, моделі і30, VIN - код НОМЕР_4 зареєстровано за гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу № 8043/2021/2788059 від 09.09.2021 року, укладеного в ТСЦ 8043.

Як стало відомо ОСОБА_1 , - відповідач ОСОБА_2 відчужив автомобіль марки автомобіль марки HYUNDAI, моделі І30 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебував у спільній сумісній власності подружжя, на користь третьої особи без усного або ж письмового дозволу дружини - ОСОБА_1 , чим порушив приписи чинного законодавства України, що є підставою для направлення цієї Вимоги - претензії.

З метою встановлення всіх істотних обставин справи представник ОСОБА_1 - адвокат Пазюк Є.С. звернувся до РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві з адвокатським запитом.

РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві повідомив, що з метою отримання інформації представнику ОСОБА_2 слід звернутися до ТСЦ № 3246.

Крім того, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві повідомив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів 19.08.2022 в ТСЦ № 3246 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу на нового власника, - гр. ОСОБА_4 , - на підставі договору купівлі-продажу № 3246/2022/3345956 від 19.08.2022, укладеного в ТСЦ 3246 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області.

06 вересня 2022 року адвокат Пазюк Є.С. звернувся до територіального сервісного центру МВС № 3246 (08131, с. Софіївська Борщагівка, вул. Толстого, 2) з адвокатським запитом, в якому просив:

- Надати належним чином засвідчені документи, на основі яких ОСОБА_2 був власником автомобіля до його продажу - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі і30, 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_3 (VIN - код НОМЕР_4 );

- Надати належним чином засвідчені документи, що свідчать про відчуження ОСОБА_2 на користь третьої особи (продаж) автомобіля, який перебував у спільній сумісній власності подружжя, марки HYUNDAI, моделі і30, VIN - код НОМЕР_4 , в тому числі звіт про оцінку колісного транспортного засобу, договір купівлі-продажу автомобіля, платіжні доручення про перерахування коштів та інші документи, наявні в розпорядженні ТСЦ;

- Надати належним чином засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за новим власником.

Відповіддю від 17 вересня 2022 року ТСЦ № 3246 повідомив, що 19.08.2022 року зазначений автомобіль відчужено з гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 3246/2022/3345956 від 19.08.2022, укладеного в ТСЦ 3246.

Крім того, ТСЦ № 3246 відмовив у наданні запитуваних документів у зв`язку із тим, що особа, яка була власником автомобіля згоди на поширення будь-якої інформації щодо неї ТСЦ 3246 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області не надавала.

Відповідно до Консультації про визначення середньої ринкової вартості автомобіля марки HYUNDAI, моделі і30, VIN - код НОМЕР_4 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 291920 грн.

З метою досудового вирішення спору представник ОСОБА_1 - адвокат Пазюк Є.С. звернувся до ОСОБА_2 з претензією, в обґрунтування якої вказав, що середня ринкова вартість відчуженого ОСОБА_2 автомобіля становить 6200 доларів США, відповідно, частка ОСОБА_1 становить 3100 доларів США, які підлягають сплаті їй ОСОБА_2 .

Вказаною претензією адвокат Пазюк Є.С. вимагав в ОСОБА_2 . Протягом 5(п`яти) банківських днів з моменту отримання цієї Вимоги-претензії сплатити ОСОБА_1 компенсацію за відчужений ОСОБА_2 автомобіль марки HYUNDAI, моделі і30, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебував у спільній сумісній власності подружжя, у розмірі половини ринкової вартості автомобіля - 3100 (три тисячі сто) доларів США.

02.09.2022 року ОСОБА_2 отриману претензію, проте жодних відповідей ОСОБА_2 надано не було.

Таким чином, ОСОБА_2 , не маючи згоди дружини на відчуження спільного майна, в порушення принципу спільності набутого майна подружжя відчужив належний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль на користь третьої особи, чим порушив приписи чинного законодавства України. Отримані ОСОБА_2 грошові кошти підлягають поділу між подружжям, що є підставою для подання цього Позову.

Щодо нормативного обґрунтування позову:

За приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб і співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60, 68, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція зазначених норм свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Таким чином, з урахування наведених вище норм закону можна зробити висновок, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і частки у цьому майні дружини та чоловіка є рівними. Відповідна презумпція жодним чином не спростована.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61- 9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, або приховав його, таке майно чи його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Виходячи з вищенаведеного, позиція Верховного Суду з приводу визначення вартості автомобіля у справах про компенсацію частини такої вартості є однозначною та незмінною у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Як уже було зазначено, на замовлення ОСОБА_1 було проведено Консультацію про визначення вартості автомобіля марки HYUNDAI моделі і30, 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_3 . Консультацією про оцінку майна встановлено, що вартість автомобіля марки HYUNDAI моделі і30, 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_3 становить 291920 грн., відповідно, 1/2 цієї суми підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 .

Щодо виконання приписів процесуального закону:

- ОСОБА_1 відповідно до п. 6) частини 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що вжиття заходів досудового врегулювання спору проводилося шляхом надсилання відповідачу претензії.

- ОСОБА_1 відповідно до п. 7) частини 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не проводилося.

- ОСОБА_1 відповідно до п. 8) частини 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що копії всіх документів, які надані в додатках до позовної заяви, наявні у позивача в оригіналі і за необхідності можуть бути надані суду для огляду.

ОСОБА_1 відповідно до п. 9) частини 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається:

- з витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 31500 грн.;

- з вартості проведення оцінки транспортного засобу в розмірі 2000 грн;

- з суми судового збору 1459,60 грн.

- ОСОБА_1 до п. 10) частини 3 ст. 175 ЦПК України підтверджує, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі вищевикладеного, - позивачка проситть суд винести рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

12.10.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/960/22, провадження 2/368/470/22.

17.11.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 06.12.2022 року.

06.12.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 24.01.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

24.01.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 21.02.2023 року в зв`язку з неявкою позивача та її представника.

21.02.2023 року справа знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, наступне підготовче судове засідання призначено на 12 год. 00 хв. 21.03.2023 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 21.03.2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився її представник, - адвокат Пазюк Є.С.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Пазюк Є.С. позов підтримав в повному обсязі, просив провести підготовче судове засідання, по результатах якого закрити підготовче провадження та призначити справу джо судового розгляду по суті поданої позовної заяви, інших заяв та клопотань не заявляв.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 21.03.2023 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2023 року, представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Матюшенков Д.В. заперечував проти задоволення позову частково, просив приєднати до матеріалів справи звіт про оцінку автомобіля № 98 від 17 лютого 2023 року, яке судом було задоволено. Просив провести підготовче судове засідання, по результатах якого винести ухвалу про закриття підготовчого провадження у даній справі, та призначити справу до судового слухання по суті поданої позовної заяви.

21.03.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання в даній справі, (без участі позивача та відповідача, - за участі їхніх представників), та по результатах проведеного підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу (без видалення д нарадчої кіманти), на підставі якої закрито підготовче судове провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви на 10 год. 00 хв. 13.04.2023 року.

13.04.2023 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 08.05.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

08.05.2023 року слухання справи відкладено на 15 год. 00 хв. 29.05.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

29.05.2023 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням гшоловуючого судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 368/419/20, призначено наступне судове засідання на 11 год. 00 хв. 26.06.2023 року.

26.06.2023 року справа знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, наступне судове засідання призначено на 15 год. 00 хв. 26.07.2023 року.

26.07.2023 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 09.10.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

09.10.2023 року в слуханні справи оголошено перерву до17 год. 00 хв. 31.10.2023 року.

В судове засідання, яке відбулося 31.10.2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився її представник, - адвокат Пазюк Є.С.

В судовому засіданні, яке відбулося 31.10.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Пазюк Є.С. позов підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію щодо позову обставинами справи, та норами права, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви.

В судове засідання, яке відбулося 31.10.2023 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В судовому засіданні, яке відбулося 31.03.2023 року, представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Матюшенков Д.В. позов визнав частково, зазначивши при цьому, що визнають позов частково (зменшена сума, яка підлягаєж до виплати позивачці) з урахуванням грошової оцінки автомобіля, який перебував у спільній власності сторін, в решті проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вислухавши представника позивача, який підтримав позов в повному обсязі, вислухавши представника відповідача, якийц позов визнав частково, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу (з постановленнямв нарадчій кімнаті), обгрунтовуючит своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- Перш за все, - суд констатує той факт, - що стороною відповідача не оспорюються наступні обставини справи, на які вказує сторона позивача в позовній заяві та в судовому засіданні:

- 08 грудня 2017 року між ОСОБА_3 , - позивачем по справів, та ОСОБА_2 , - відповідачем по справі, - укладено шлюб, про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснено відповідний актовий запис № 1499 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Як встановлено судом в судовому засіданні, - шлюбні відносини між сторонами фактичного припинилися, проте шлюб в установленому порядку не розірваний.

Так, - під час перебування у шлюбі позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у спільну сумісну власність подружжя набуто майно - автомобіль марки HYUNDAI, моделі і30, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Так, 09.09.2021 року автомобіль марки HYUNDAI, моделі і30, VIN - код НОМЕР_4 , - було в установленому законом порядку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , - на підставі договору купівлі- продажу № 8043/2021/2788059 від 09.09.2021 року, укладеного в ТСЦ 8043.

В подальшомсу, - відповідач ОСОБА_2 відчужив автомобіль марки автомобіль марки HYUNDAI, моделі І30 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебував у спільній сумісній власності подружжя, - на користь третьої особи без усного або ж письмового дозволу дружини - ОСОБА_1 , чим порушив приписи чинного законодавства України.

Згідно даних РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, - в ТСЦ № 3246 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу на нового власника, - гр. ОСОБА_4 , - на підставі договору купівлі-продажу № 3246/2022/3345956 від 19.08.2022, укладеного в ТСЦ 3246 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області.

Відповідно до Консультації про визначення середньої ринкової вартості автомобіля марки HYUNDAI, моделі і30, VIN - код НОМЕР_4 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 291920 грн., - половину якої сум і просить позивач стягнути з відповідача на її користь.

З метою досудового вирішення спору представник ОСОБА_1 - адвокат Пазюк Є.С. зветався до ОСОБА_2 з претензією, в обґрунтування якої вказав, що середня ринкова вартість відчуженого ОСОБА_2 автомобіля становить 6200 доларів США, відповідно, частка ОСОБА_1 становить 3100 доларів США, які підлягають сплаті їй ОСОБА_2 .

Вказаною претензією адвокат Пазюк Є.С. вимагав в ОСОБА_2 . Протягом 5(п`яти) банківських днів з моменту отримання цієї Вимоги-претензії сплатити ОСОБА_1 компенсацію за відчужений ОСОБА_2 автомобіль марки HYUNDAI, моделі і30, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебував у спільній сумісній власності подружжя, у розмірі половини ринкової вартості автомобіля - 3100 (три тисячі сто) доларів США.

02.09.2022 року ОСОБА_2 отриману претензію, проте жодних відповідей ОСОБА_2 надано не було.

Таким чином, - відповідач ОСОБА_2 , не маючи згоди дружини на відчуження спільного майна, в порушення принципу спільності набутого майна подружжя відчужив належний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль на користь третьої особи, чим порушив приписи чинного законодавства України. Отримані ОСОБА_2 грошові кошти підлягають поділу між подружжям, що є підставою для подання цього Позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб і співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60, 68, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція зазначених норм свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Таким чином, з урахування наведених вище норм закону слід зробити висновок, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і частки у цьому майні дружини та чоловіка є рівними. Відповідна презумпція жодним чином не спростована.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61- 9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, або приховав його, таке майно чи його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Виходячи з вищенаведеного, позиція Верховного Суду з приводу визначення вартості автомобіля у справах про компенсацію частини такої вартості є однозначною та незмінною у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Також суд зазначає, що між сторонами існує спрі щодо відчуженого автомобіля, та сторонами надано різні докази на підтвердження вартості автомобіля:

- на замовлення позивачки ОСОБА_1 було проведено Консультацію про визначення вартості автомобіля марки HYUNDAI моделі і30, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . Консультацією про оцінку майна встановлено, що вартість автомобіля марки HYUNDAI моделі і30, 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_3 , - відповідно, згідно вищевказаного висновку вартість автомобіля становить 291920 грн., відповідно, а тому сторона позивача просить суд стягнути на користь позивача з відповідача 1/2 цієї суми;

- в той же час стороною відповідача до матеріалів справи надано автотоварознавче дослідження, - звіт № 98 про оцінку автомобіля марки HYUNDAI моделі і30, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно якого ринкова вартість автомобіля на момент огляду становить 208539 (двісті вісім тисяч п`ятьсот тридцять дев`ять) грн. 25 коп.

Суд в даному випадку вважає, що при вирішенні спору слід застосовувати оцінку автомобіля, яка визначена відповідачем, з огляду на наступне:

- так, - стороною позивача для вирішення питання визначення вартості автомобіля надано консультацію про визначення середньої ринкової вартості автомобіля марки HYUNDAI, моделі і30, VIN - код НОМЕР_4 , (а.с., 33 40), згідно з яким середня ринкова варість автомобіля складає 291920 (двісті дев`яносто одна тисяча дев`ятьсот двадцять) грн.

Щодо вищевказаної консультації, то суд зазначає, що в даній консультації визначено смаме середню ринкову вартість автомобіля марки HYUNDAI, моделі і30, а не конкретного автомобіля.

Суд критично відноситься до такої оцінки, так як оцінка автомобіля проводилася без автомобіля, окрім того, оцінювалася середня ринкова вартість автомобіля без зазначення його року випуску, та інших особливостей, - колір, копмлектація, тощо, а тому, на думку суду, - така консультація має лише консультативгний характер, та не може бути визнана єдиним достатнім доказом на підтвердження визначення вартості автомобіля.

- втой же час, - стороною відповідача надано автотоварознавче дослідження, - звіт № 98 від 17 лютого 2023 року про оцінку автомобіля HYUNDAI, моделі і30, держномер НОМЕР_5 , (а.с., 113 119), згідно якого вартість автомобіля становить кошти в сумі 208539 (двісті вісім тисяч п`ятьсот тридцять дев`ять) грн. 25 коп.

Суд зазначає, що оцінка вартості автомобіля, яку надала сторона відповідача, - проводилася саме того автомобіля, який перебував у власності сторін по справі, відповідно, - вартість автомобіля була визначена чітко і достеменно з урахзуванням року випаску автомобіля, його комплектаці, тощо.

Окрім того, - суд вважає, що автотоварознавче дослідження, яке надано стороною відповідача має більшу перевагу над консультацією, яку надала сторона позивача, - з оляду на положення належності, допустимості, достатності, які визначені чинним ЦПК України, - а саме, - автотоварознавче дослідження в повній мірі відповідає вимогам ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76, ст.ст. 77 81, ст. 89 ЦПК України, окрім того, суд зазначає, що певні обставини повинні бути доведені певними доказами, а тому суд вважає, що в даному випадку належним, допустимим, достатнім та єдино необхідним, переконливим доказом на підтвердження вартості автомобіля є саме автотоварознавче дослідження автиомобіля сторін по справі (так як оглядався саме автомобіль, який перебував у власності сторін), яке надано стороною відповідача, а не консультація, яка надана стороною позивача, та яка здійснена без урахування року випуску автомобіля, його комплектації, технічного стану, тощо.

З урахуванням вищевказаного, - суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частку вартості автомобіля, яка була визначена автотоварознавчим дослідженням (надане стороною відповідача), - звітом № 98 від 17.02.2023 року, а саме, - 208539 грн. 25 коп. поділити на 2 = 104269 (сто чотири тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 63 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61- 9018сво18, п.п. 22, 30 ППВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 60, ч.ч. 2, 3 ст. 61, ст.63, ч. 1 ст. 69, ч. 1 . 70, ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України, ст. 355, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 372 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, ст.ст. 263 265, ст. 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халча Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 25 грудня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь фізичної особи ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, Україна, громадянки України, паспорт громадянки України № НОМЕР_8 , виданий 18.05.2018 року органом 8034, РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), кошти в сумі 104269 (сто чотири тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 63 коп., - в якості грошової компенсації 1/2 частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.