Справа № 347/2328/22
Провадження № 2/347/155/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представник органу опіки

та піклування Чепіль У.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

21.12.2022 року ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування вимог позивач ствердила, що вона з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_1 , на даний час досягла повноліття та є їхньою рідною сестрою.

Їх батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , шлюб між ними був укладений 11.12.2003 року у виконкомі Кутської селищної ради Косівського району Івано- Франківської області. В подальшому, 30.06.2010 року шлюб між батьками був розірваний в судовому порядку. Після розірвання шлюбу, неповнолітніх дітей, ухвалено залишити на проживання з матір`ю. 30.06.2010 року рішенням Косівського районного суду було ухвалено стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 аліменти, на утримання дітей ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ) в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

У зв`язку з несплатою батьком аліментів, виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2020 року становила 126 436, 50 грн. В 2021 року батько ОСОБА_5 звернувся о суду з позовом про припинення стягнення аліментів. Рішенням Косівського районного суду від 26.05.2021 року було припинено стягнення аліментів на дітей ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . При цьому під час вирішення позову про припинення стягнення аліментів, батько-позивач стверджував , що неповнолітні діти весь час проживають із ним.

Проте позивач ОСОБА_1 такий факт заперечує. Ствердила, що і вона, і її неповнолітні сестри, разом з матір`ю, весь час проживали в господарстві бабусі ОСОБА_8 . Батько ОСОБА_5 жодної участі в їх вихованні та утриманні не брав, не спілкувався з ними, не вітав їх на свята, не дарував подарунки, не цікавився навчанням, не сплачував аліменти, внаслідок чого існує заборгованість, яку він до цього часу не сплатив. При зустрічі із ними десь на території села, батько взагалі не вітається, та не визнає їх. Позивач ОСОБА_1 , ствердила, що на даний час є повнолітньою, і саме вона займається вихованням та утримання своїх сестер, відвідує батьківськи збори, бере участь у фінансових витратах щодо утримання своїх сестер. Враховуючи той факт, що батько самоусунувся від їх виховання та утримання, не надає їм жодного батьківського піклування, проживає окремо з іншою сім`єю, позивач ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позов за позбавити ОСОБА_5 батьківських прав, відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Також позивач просила вирішити питання про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , однак до закінчення підготовчого засідання, подала заяву про залишення в цій частині позовних вимог без розгляду.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги позову підтримали в повному обсязі. Позивач ствердила, що дійсно існує рішення суду, яким визначено місце проживання її та неповнолітніх сестер із батьком (позивачем) ОСОБА_5 . Однак вони ніколи з батьком не проживали. У батька існує інша сім`я. Батьком з ними не спілкується, не цікавиться їх життям, навчанням, та вихованням. Батько навіть при зустрічі на вулиці, не вітається ні з нею, ні з її сестрами. Коли померла їх мати, сестра ОСОБА_3 дзвонила батьку, просила щоб він приїхав, та морально їх підтримав. Однак батько не приїхав на похорон матері, та не підтримав ні її, ні її неповнолітніх сестер. Весь час вихованням дітей займалася мама ОСОБА_6 , та бабуся з рідною тіткою. ОСОБА_1 ствердила, що на даний час вона є повнолітньою, офіційно працевлаштована, займається вихованням та утриманням своїх сестер. Відвідує батьківські збори в навчальному закладі де навчаються її сестри. Позивач має намір оформити піклування над сестрами.

З цих підстав позов просила задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Відповідачу ОСОБА_5 було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак правом на подання відзиву не скористався. Будучи належним чином повідомлений, в судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Представник органу опіки та піклування Чепіль У.Я. ствердила, що комісія з прав захисту дітей, обстеживши умови проживання неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , оцінивши подані характеристики з навчальних закладів де навчаються діти, обстеживши умови проживання батька ОСОБА_5 , заслухавши пояснення неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та пояснення ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку, що в найкращих інтересах дітей, позбавити ОСОБА_5 батьківських прав, відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .. Також представник органу опіки та піклування ствердила, що відповідачу ОСОБА_5 відомо, що в провадженні суду перебуває дана цивільна справа, і представник органу опіки та піклування звертала увагу відповідача на необхідність з`явитися в судове засідання. Однак зі слів представника, відповідач проявив байдужість, та сказав, що подумає, чи з`являтися на судовий розгляд чи ні. Представник Чепіль У.Я. зазначила, що неповнолітні діти, і так перебувають в складних життєвих обставинах, вони втратили найріднішу людину, маму. І в цей час батько-відповідач, не дав дітям жодної підтримки. Вихованням та утриманням неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 займається їх старша сестра ОСОБА_1 , яка бажає офіційно оформити піклування над сестрами, оскільки бабуся дівчат ОСОБА_8 перебуває в старшому віці та за станом здоров`я потребує догляду.

Неповнолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що батько ні з нею, ні з сестрами не спілкується. Не відвідує їх за місцем проживання, за місцем навчання. Не підтримав їх коли померла мама. ОСОБА_3 ствердила, що в неї є мобільний номер батька, і коли померла мама, вона особисто в присутності сестер телефонувала батькові, просила щоб він приїхав, та просто морально підтримав її та сестер. Проте батько проявив байдужість, на похорон матері не приїхав, а навпаки в телефонній розмові, сказав: «та й добре, що здохла». ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що весь час проживала з сестрами та матір`ю в господарстві бабусі. Батько ні за життя мами, ні після її смерті нічим їй не допомагав. Коли у неї був випускний в школі, вона звернулася до батька, щоб допоміг грошовими коштами, оскільки потрібно було зробити випускний альбом в школі, однак батько не допоміг, та проігнорував прохання. В результаті кошти на випускний в школі надала сестра ОСОБА_1 , яка і займається на даний час їх вихованням та фінансово утримує. Також неповнолітня ОСОБА_3 ствердила, що інколи бачить батька в селі, оскільки проживають водному населеному пункті, однак батько не вітається, проходить повз неї та сестер, і жодним чином не реагує на них, вдає, що їх не знає. Батько ніколи не сплачував аліменти, на їх утримання, а відтак в нього існує заборгованість. ОСОБА_3 зазначила, що дійсно є рішення, згідно з яким визначено її місце проживання, та її сестер разом із батьком. Однак вони ніколи з ним не проживали. У батька є інша сім`я, де є інші діти. ОСОБА_3 просила позов задовольнити, та позбавити її батька батьківських прав відносно неї. Вважає, що саме сестра повинна стати їх піклувальником після смерті матері, оскільки саме вона взяла на себе обов`язок щодо їх утримання та виховання.

Неповнолітня ОСОБА_4 , в судовому засіданні зазначила, що весь час проживала зі своїми сестрами, матір`ю та бабусею. Батько ОСОБА_5 ніколи їх життям не цікавився. Не займався їх вихованням та утриманням, не сплачував аліменти, не вітав їх з днем народження, чи іншими святами. Батько не підтримав їх коли померла мама. Не приїхав на похорон, та не допоміг матеріально. ОСОБА_4 також ствердила, що хоча з батьком проживають в одному населеному пункту, він вдає, що не знає її та сестер. ОСОБА_4 ствердила, що був випадок, коли вони із сестрами чекали на маршрутку, а батько проїжджав на машині, бачив їх, та навіть не запропонував підвезти. Батько не вітається при зустрічі, та не телефонує їм ніколи. ОСОБА_4 зазначила, що вихованням та утриманням після смерті матері займається їх старша сестра ОСОБА_13 . ОСОБА_13 офіційно працевлаштована. Завжди відвідує батьківськи збори, та допомагає їм з навчанням, вихованням, та фінансово їх утримує. ОСОБА_4 вважає, що сестра повинна стати їх піклувальником офіційно. Категорично просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неї, та її сестри ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що є бабусею позивача ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . Її внучки весь час разом з матір`ю ( ОСОБА_14 ) проживали в її господарстві в АДРЕСА_1 . Відповідач, батько дітей ОСОБА_5 ніколи не займався їх вихованням, та утриманням. Він ніколи їх не відвідував ні за місцем проживання, ні за місцем навчання. Ніколи не сплачував аліменти. Не допомагав фінансово. ОСОБА_8 ствердила, що через заборгованість по аліментах він звернувся в суд з позовом, про визначення місця проживання дітей разом із ним. Однак діти, ніколи з ним не проживали. Враховуючи наявність цього рішення, бабуся сама зверталася в орган опіки та піклування, щоб владнали це питання, бо рішенням визначено місце проживання дітей з батьком, а діти ніколи з ним не проживали, і батько навіть не цікавився дітьми. Батько-відповідач не приїхав на похорон матері дітей, не допоміг фінансово, та взагалі у житті дітей ніякої участі не брав. Батько фактично був відсутній у їх житті. ОСОБА_8 відомо, що батько знає про судові засідання у справі, однак не з`явився, це зайвий раз підтверджує його байдужість щодо власних рідних дітей. ОСОБА_8 ствердила, що у відповідача є інша сім`я, в якій є діти, де він більше їх підтримує ніж своїх власних дітей. Також ОСОБА_8 ствердила, що на даний час старша її внучка займається вихованням і утриманням дітей. Вона працевлаштована офіційно. Бабуся також допомагає по мірі можливості, однак вона є старшого віку, і за станом здоров`я їй важко пересуватись, і вона теж потребує стороннього догляду. Внучка ОСОБА_13 , всі обов`язки по вихованню і піклуванню за молодшими сестрами взяла на себе. Вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав, та призначити ОСОБА_13 піклувальником неповнолітніх сестер ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що є рідною тіткою позивача ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . Дівчатка весь час проживали разом з матір`ю в господарстві бабусі ОСОБА_8 . Батько дітей, ніколи життям доньок не цікавився, не займався їх вихованням, та не провідував їх. Після смерті матері коли діти звернулися до нього за допомогою, щоб він морально їх підтримав, батько ОСОБА_5 проявив цілковиту байдужість до них. ОСОБА_15 згадала випадок, як старша дочка потребувала одягу, зокрема куртки на зиму, і вона як рідна тітка звернулася до відповідача, щоб той хоч трохи фінансово допоміг дівчатам, оскільки їм потрібен одяг, то батько проігнорував прохання. В результаті одяг, купляла бабуся ОСОБА_8 та вона ОСОБА_15 .

ОСОБА_15 підтвердила слова дівчат, що батько проживаючи в одному населеному пункті з дітьми, не вітається з ними, не телефонує їм, не цікавиться їх життям, не відвідує ні за місцем проживання, ні за місцем навчання, не допомагає ні фінансово, ні морально дітям. На даний час вихованням та утриманням неповнолітніх дітей, займається старша сестра ОСОБА_1 , бабуся та рідна тітка, які по мірі можливості також дівчатам допомагають. ОСОБА_15 стверджує, що батько самоусунувся від виховання та утримання рідних дітей.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36, 59, 61, 66). А відтак суд позбавлений можливості з`ясувати дійсну думку відповідача щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

07.02.2023 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника позивача.

Ухвалою від 16.03.2023 року за клопотанням представника позивача, позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до відповідача про стягнення аліментів залишено без розгляду.

Ухвалою від 16.03.2023 року за клопотанням представника позивача було постановлено викликати та допитати свідків.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 16.03.2023 року закрито підготовче судове засідання, та призначено справу до розгляду по суті на 20.04.2023 року.

Ухвалою від 20.04.2023 року судове засідання було відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2328/22 відповідача ОСОБА_5 (а.с. 58, 64).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 10.07.2005 року, серії № НОМЕР_2 від 04.12.2007 року, серії НОМЕР_3 від 14.06.2004 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 12.10.2022 року, мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Відповідно до копії рішення Косівського районного суду від 30.06.2010 року, шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , було розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалено залишити на проживання з матір`ю (а.с. 11).

На підставі судового рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 14.03.2011 року (а.с.12).

Копією психолого- педагогічної характеристики виданої на ім`я неповнолітньої ОСОБА_4 , учениці 9-А класу, встановлено, що остання навчається в Кутському ліцеї з 04.06.2020 року, до цього часу навчалася в Смоднянській гімназії. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, програмний рівень засвоює на достатньому рівні, на уроках доволі уважно слухає пояснення вчителя, відволікається рідко, надає перевагу предметам математичного циклу, письмові роботи виконує швидко, досить акуратно і каліграфічно. Має добрий загальний розвиток. Товариська, працьовита та відповідальна, по відношенню до себе скромна, самокритична, має приязні відносини з іншими дітьми (однокласниками). Зорова та слухова пам`ять довільна. Тато учениці не приймає участь у навчальному процесі дитини (а.с. 14).

Копією характеристики відносно неповнолітньої ОСОБА_3 від 14.10.2022 року № 204, встановлено, що дитина навчається у державному навчальному закладі «Кутський професійний ліцей» за професією «Перукар (перукар -модельєр)» з 01.09.2021 року. Добре запам`ятовує навчальний матеріал, володіє ним на достатньому рівні, динаміка успішна, має стабільний характер. У вивчені точних наук відчуває певні труднощі, пропусків занять без поважних причин немає. Дівчина спокійна, урівноважена, ввічлива, конфліктів немає, шкідливі звички відсутні. Моральні якості сформовані у високій мірі, має друзів серед одногрупників. Батько дитини контакту з навчальним закладом не підтримує, успішністю не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с. 14).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов № 47 від 14.10.2022 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, в кімнатах чисто та охайно є наявний запас продуктів харчування, дівчата мають спальні місця та місце для навчання. Вихованням та навчанням дітей займається бабуся ОСОБА_8 , діти фактично проживають з бабусею. У будинку зареєстровані та проживають: бабуся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дядько ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Сім`я доброзичлива, мати дітей померла, батько самоусунувся від виховання дітей, фінансово не допомагає не цікавиться ними (а.с. 15).

Відповідно до копії Акту обстеження матеріально- побутових умов від 25.10.2022 року, встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 проживають: бабуся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері вихованням та утриманням неповнолітніх дітей займається ОСОБА_1 , яка забезпечує всім необхідним. В будинку створені всі необхідні умови для проживання. Батько дітей вихованням не займається, фінансово не допомагає (а.с. 16).

Згідно копії рішення Косівського районного суду Івано- Франківської області від 26.05.2021 року, ОСОБА_5 було звільнено від сплати заборгованості по сплаті аліментів в користь ОСОБА_6 на утримання її неповнолітніх дітей (а.с. 20).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 виданого 30.06.2016 року виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_19 зареєстрували шлюб 30.06.2016 року, мати дітей ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 21).

Згідно копії листа № 32634 від 02.12.2022 року Косівського ВДВС у Косівському районі, заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 станом на 28.05.2022 року становить 67 747 грн. У зв`язку з досягненням повноліття нарахування аліментів не проводилося (а.с. 22)

Відповідно до копії висновку № 2 від 27.02.2023 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області №16 від 27.02.2023 року, комісія з питань захисту прав дітей Кутської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47-48).

Відповідно до копії довідки від 07.12.2022 року ОСОБА_1 працює у ПП ОСОБА_21 (а.с.67).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-10).

Мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Відповідно до висновку служби у справах дітей Кутської селищної ради з метою захисту прав та інтересів дитини, доцільно позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47-48).

Позивач ОСОБА_1 є повнолітньою, займається доглядом, утриманням та вихованням своїх неповнолітніх сестер: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Відповідно до характеристик навчальних закладів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , 11.07.2005 отримують освіту, навчаються добре. Батько дітей участі у навчальному процесі не бере, батьківськи збори не відвідує, та жодного разу не цікавився успішністю дітей

В судовому засіданні були заслухані неповнолітні ОСОБА_3 (17 років) та ОСОБА_4 (15 років), які ствердили, що батько ОСОБА_5 взагалі не цікавиться їх життям, не бере жодної участі у їх вихованні, навчанні, та утриманні. Батько не вітає їх з днем народження, та іншими святами. Батько не вітається з дітьми на вулиці, не телефонує, та жодним чином не підтримує з ними контакт. Батько не приїжджав на похорон матері, та не надав жодної ні моральної, ні фінансової підтримки. Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили, що їх вихованням та утриманням займається старша сестра разом з бабусею. Але оскільки бабуся вже старшого віку, то в основному обов`язки щодо виховання та утримання здійснює ОСОБА_1 . Неповнолітні ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ствердили, що бажають щоб саме сестра була їх піклувальником, вони її дуже люблять, та є дуже дружніми. Вважають, що позбавлення батьківських прав, в даному випадку відповідатиме їх найкращим інтересам, оскільки старша сестра повністю їх забезпечує, та піклується про них.

Суд зауважує, що думка дітей (неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ) була висловлена ними добровільно, та будь яких ознак впливу на їх дійсну волю не було встановлено в судовому засіданні.

Оцінюючи думку дітей, то суд зауважує, що вік і рівень розвитку дітей (17 та 15 років) цілком дозволяють їм усвідомлено висловлювати свою думку стосовно питання позбавлення батьківських прав. При цьому суд стверджує, що думка дітей не є вирішальною, однак вона враховується в сукупності з іншими обставинами та доказами у справі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 (бабуся) та ОСОБА_15 (тітка) надали суду показання, які є аналогічними поясненням дітей. Батько жодної участі у вихованні та утриманні дітей не бере. За життя матері, вихованням неповнолітніх дітей займалась мати та бабуся, а після смерті матері, фактично неповнолітніми ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 опікується старша сестра.

Показання надані свідками в суді є добровільними, послідовними, логічними, сумніву у суду не викликають, та такими, що узгоджуються з письмовими матеріалами справи. Протилежного судом не встановлено.

В матеріалах справи є висновок органу опіки і піклування, відповідно до якого визнано за доцільним позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Вказаний висновок є належним та допустимим доказом, містить обгрунтовану інформацію щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батька, опитаних дітей, характеристики з навчальних закладів.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 ухиляється від виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, не спілкується з доньками в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право його дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо їх виховання, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дітей.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий), третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (78665, смт. Кути, пл. Вічевий майдан, 9, Косівського району Івано-Франківської області) про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий) батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий) на користь ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула