Справа № 361/1055/22
Провадження № 2/361/1013/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 січня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду №C02.179.73410 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно з якої банк відкрив відповідачу поточний рахунок у валюті гривня та надав клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії за поточним рахунком з максимальним лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн та з лімітом кредитної лінії, доступним клієнту на момент укладення угоди в сумі 15 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% річних та строком користування грошовими коштами до 20 лютого 2021 року. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав, станом на 03 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 43 262 грн 75 коп., яка складається з 15 000,00 грн - основний борг, 28 262 грн 75 коп. борг за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн борг за нарахованими та несплаченими комісіями.

03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які виявилися боржниками АТ «Ідея Банк», в тому числі і за договором №C02.179.73410 від 20 лютого 2017 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивачем також нараховано 3 % річних у розмірі 1 400 грн 72 коп. та інфляційні витрати у розмірі 4 369 грн 54 коп.

Таким чином, станом на 10 січня 2022 року сума заборгованості становить 49 033 грн 01 коп.

З цих підстав позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 49 033 грн 01 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу.

19 липня 2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» адвоката Мартиненка В.В. про долучення до матеріалів справи доказів щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» адвокат Мартиненко В.В. не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача, просив про задоволення позову у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі й через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», як банком, та ОСОБА_1 , як клієнтом, укладена Угода №C02.179.73410 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись у рамках Угоди та Договору, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії два роки з моменту її випуску (а.с. 5).

Згідно з п. 3. Угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 15 000,00 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.0000% річних (а.с. 5).

Згідно з п. 4 вищевказаного кредитного договору повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором здійснюватимуться згідно з умов договору, типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується випискою з рахунку позичальника № НОМЕР_1 (а.с. 6-8).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

ПАТ «Ідея Банк» виконало свої зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач при цьому порушив зобов`язання, з огляду на що у нього утворилась заборгованість, право вимоги за якою, як вказує позивач, згідно з договором факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року було передано йому.

Так, до матеріалів справи долучено договір факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року, укладений між Акціонерним товариством «Ідея Банк», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», як фактором. За умовами цього договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 17).

Згідно з п. 2.2. вказаного договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору та передається в день укладання цього договору клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (а.с. 17).

У відповідності до п. 3.1. договору факторингу сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги по реєстру боржників (Лот №8), складає 2 300 000,00 грн. (а.с. 17 на зворотній стороні).

Положеннями п. 4.1. договору факторингу його сторони визначили, що фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування в розмірі, вказаному в п. 3.1. цього договору, за виключенням вже сплаченої суми у розмірі 200 000,00 грн на підставі договору про участь у торгах від 15 жовтня 2020 року, в якості забезпечення виконання фактором зобов`язань щодо участі у таких торгах, шляхом перерахунку суми, що становить різницю між сумою, вказаною у п. 3.1. цього договору, та сумою у розмірі 200 000,00 грн, оплаченою на підставі договору про участь у торгах від 15 жовтня 2020 року, на рахунки клієнта протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього договору (а.с. 17 на зворотній стороні).

Відповідно до п. 5.1. договору факторингу права вимоги, строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому, вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього договору (а.с. 17 на зворотній стороні).

Згідно з реєстром боржників за вищезазначеним договором факторингу передається право вимоги до ОСОБА_1 за угодою №C02.179.73410 від 20 лютого 2017 року (а.с. 44).

У відповідності до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, виходячи з умов договору факторингу, право вимоги до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» переходить у день підписання реєстру боржників за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього договору, а саме зобов`язання щодо сплати суми фінансування в розмірі 2 300 000,00 грн. за виключенням вже сплаченої суми в розмірі 200 000,00 грн.

До матеріалів справи позивачем надано платіжне доручення від 19 жовтня 2020 року на суму 200 000,00 з призначенням платежу «оплата гарантійного внеску згідно з договором про участь у торгах від 15 жовтня 2020 року», платіжне доручення від 03 грудня 2020 року на суму 2 100 000,00 грн з призначенням платежу «фінансування загальної вартості згідно з договором факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року» (а.с. 20, 21).

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшли права вимоги за договором факторингу, у тому числі й право вимоги до ОСОБА_1 за угодою №C02.179.73410 від 20 лютого 2017 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за угодою ні позивачу, ні первісному кредитору ПАТ «Ідея Банк».

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем ОСОБА_1 не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн 00 коп., за відсотками у розмірі 28 262 грн 75 коп.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з нього 3% річних та інфляційні витрати.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідачем суду не надано.

За таких обставин підлягає до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 400 грн 72 коп. та інфляційні витрати у розмірі 4 369 грн 54 коп.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» №4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн 00 коп.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів першого, четвертого частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стаття 137 вказаного Кодексу детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста).

В матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, копія додатка №4 до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, копія додатка №2 до договору про надання послуг №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, копія наказу про прийняття на роботу ОСОБА_2 та копія платіжного доручення №9641 від 05 липня 2022 року, що були долучені представником позивача до матеріалів справи.

Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 525, 526, 530, 625, 629, 634, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (, рахунок IBAN № НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку 322001) заборгованість за кредитним договором №C02.179.73410 від 20 лютого 2017 року у розмірі 49 033 (сорок дев`ять тисяч тридцять три) гривні 01 копійка.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (, рахунок IBAN № НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку 322001) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок та витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.С. Сердинський