Справа № 133/4006/21
Провадження № 22-ц/801/23/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 рокуСправа № 133/4006/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних спра-вах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д. С., особи, яка подала апеляційну скаргу, по-зивача Рожновського В. В., представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» у порядку самопредставництва Козаченка О. В., розглянувши у відкритому судо-вому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду у режимі відеокон-ференції цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська

залізниця» в особі Регіональної філії «Південно - Західна залізниця» Виробни-

чий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку про визнання не-

законним, скасування наказу з відсторонення від роботи, поновлення на робо-

ті, стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Козя-тинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2022 року, ухвалене у при-міщенні суду у м. Козятині Вінницької області за головування судді Пєтухової Н. О., повний текст складення якого не зазначений,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у Козятинський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» ( далі - АТ «Укрзалізниця» ) в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Виробничий під-розділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку про визнання протиправною діяльності відповідача щодо відсторонення позивача від роботи, скасування наказу, поновлення на ро-боті, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи. Позовні вимоги об-грунтовані наступними обставинами. Позивач згідно з наказом від 05 лютого 1990 року № 7 із зазначеної дати по теперішній час працює у відповідача електромеханіком дільниці І групи бригади з ремонту та заміни приладів сигналізації, централізації та блокування КВП. Нака-зом відповідача від 20 грудня 2021 року № 196/ОС ОСОБА_1 відсторонено від ро-боти у зв`язку з його відмовою надати медичну документацію на підтвердження щеплення від грві covid-19, спричиненої вірусом sars-cov-2. Позивач посилається на власне право на працю, вільно заробляти собі на життя. Проте відповідач своїми діями поставив його у скрутне становище, позбавив засобів існування. Наказ відповідача від 20 грудня 2021 року за № 196/ОС, на думку позивача, порушує частину першу статті 49-2 КЗпП України щодо попе-редження працівника не пізніше ніж за два місяці щодо істотної зміни умов праці праців-ника, оскільки ОСОБА_1 попереджено про такі зміни лише за 26 днів повідом-ленням-дорученням керівництва Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 24 листопада 2021 року за № НЗК-09/8067. У трудовому договорі, інших документах, що укла-дені між сторонами у справі та стосуються сфери трудового права, відсутній обов`язок пози-вача робити профілактичні щеплення від коронавірусної хвороби covid-19. У зв`язку з від-стороненням від роботи, усуненням від виконання трудових обов`язків, позивачу заробітна плата не виплачувалася. Чинним законодавством прямо не передбачено обов`язку роботодав-ця зі збереження за працівником заробітної плати у період його відсторонення від робо-ти у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби covid-19. ОСОБА_1 вважає, що відповідач не мав підстав відстороняти його від роботи без подання Держсанепідемслужби. Вважаючи наказ відповідача від 20 грудня 2021 року № 196/ОС протиправним, позивач просив його вимоги задовільнити.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. Судове рішення обгрунто-ване тим, що позивачу у судовому засіданні 23 червня 2022 року до початку розгляду справи по суті було роз`яснено, що ним пред`явлений позов до неналежного відповідача, що має на-слідком відмову у позові. Належним відповідачем є Акціонерне товариство «Українська залізниця», а не Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козя-тинська дистанція сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства «Українська залізниця»; роз`яснено його право клопотати про заміну неналежного відповідача на належного або залу-чити вказану особу у якості співвідповідача у справі. Оскільки зазначені процесуальні дії ОСОБА_1 вчинені не були, судове рішення ухвалене не на його користь.

Додатковим рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року з ОСОБА_1 на користь держави стягнутий судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Рішення суду першої інстанції від 23 червня 2022 року оскаржується в апеляційному порядку ОСОБА_1 , який просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Скаржник вважає судове рішення ухваленим за неповного, не-правильного встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного їх дослі-дження та відповідно встановлених правовідносин стосовно позивача ( по тексту апеляційної скарги ).

Відповідач скористався визначеним цивільним процесуальним законом правом, забез-печеним ухвалою апеляційного від 10 жовтня 2022 року, і подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де, виклавши заперечення проти позовних вимог, звернувши увагу на іс-тотні для вирішення справи обставини, підкреслив, що відповідно до нормативів держави як власника АТ «Українська залізниця» в особі Кабінету Міністрів України, з 09 грудня 2021 року працівники, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілак-тичних щеплень проти covid-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведен-ня таких щеплень та надали медичний висновок про наявність протипоказань, мають бути відсторонені від роботи. Жоден з таких нормативів не визнаний таким, що суперечить Конс-титуції України чи Законам України. 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 був дове-дений зміст листа - ознайомлення з обгрунтуванням необхідності профілактичного щеплення проти covid-19 та наслідками у випадку ненадання медичного документа з проходження та-кого щеплення. 20 грудня 2021 року наказом № 196/ОС позивач не був допущений до робо-ти, оскільки заперечив наявність у нього відповідного медичного документа. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 23 червня 2022 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу відповідно позивача, представника АТ «Українська залізниця», дослідивши матеріали спра-ви, проаналізувавши у сукупності наявні у ній докази, перевіривши законність, обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає частковому задово-ленню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрун-тованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, воно є помилковим, ухваленим за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обста-винам справи.

У справі мають місце наступні фактичні обставини.

З 05 лютого 1990 року по теперішній час ОСОБА_1 працює електромеханіком дільниці І групи бригади з ремонту та заміни приладів сигналізації, централізації та бло-кування КВП АТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Пів-денно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку. Помічником начальни-ка з кадрових питань Зоргач О. на ім`я в. о. начальника Виробничого підрозділу Козятинсь-кої дистанції сигналізації та зв`язку Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» направлено подання від 20 грудня 2021 року № 2614 про те, що станом на зазначену дату окремі працівники, зокрема, ОСОБА_1 не пред`явили документи, які би підтверджували вакцинацію від covid-19, або висновок лікаря щодо наявності протипо-казань до проведення профілактичних щеплень проти коронавірусної хвороби, виданий за-кладом охорони здоров`я. Непроходження ОСОБА_1 вакцинації проти covid-19 під-тверджено актом від 20 грудня 2021 року, складеним працівниками відповідача. Наслідки відмови від вакцинації позивачу були роз`яснені, що безспірно доводиться наданими відпо-відачем доказами, наявними у матеріалах справи. Наказом від 20 грудня 2021 року № 196/ОС ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 20 грудня 2021 року на період відсутності у нього щеплення проти covid-19. Позивач не заперечує свого ознайомлення із зазначеними документами.

Переглядаючи згідно з нормами статті 367 ЦПК України дану справу за наявними у ній доказами, перевіряючи на предмет законності й обгрунтованості рішення суду першої інс-танції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 цей позов заявлений до належного відповідача АТ «Українська залізниця», де зазначення Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та Виробничого підрозділу Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку не заперечує правиль-ності визначення відповідача, оскільки філія та підрозділ є складовими акціонерного това-риства. Крім цього, такий висновок відповідає даним трудової книжки позивача, довіре-ностей та інших офіційних документів відповідача.

Згідно з пунктами «б», «г» статті 10 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов-язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Закон України від 06 квітня 2000 року № 1645-ІІІ «Про захист населення від інфекцій-них хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконав-чої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямо-ваної на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юри-дичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб. Стаття 11 цього Закону визначає, що організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактич-них щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених са-нітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, у межах вста-новлених законом повноважень покладаються, зокрема, на підприємства, установи та орга-нізації незалежно від форм власності, а також на громадян. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та ( або ) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щеп-ленням також проти інших, крім визначених обов`язковими, відповідних інфекційних хво-роб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, вста-новленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 «Про затвер-дження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» затверджений Перелік об`єктів державної власності, що мають страте-гічне значення для економіки і безпеки держави, до якого віднесене, зокрема, АТ «Укрзаліз-ниця». Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набрав чинності 09 грудня 2021 року, Перелік доповнений, до нього увійшли, зокрема, також працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку № 83.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обме-жувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби covid-19, спричиненої коронавірусом sars-cov-2» доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого ке рівникам державних органів ( державної служби ), ке-рівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити: 1) контроль за прове-денням обов`язкових профілактичних щеплень проти covid-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153; 2) відсторонення від роботи ( виконання робіт ) працівників та державних службовців, обов-язковість профілактичних щеплень проти covid-19 яких визначена переліком та які відмов-ляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти covid-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсо-лютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти covid-19 та нада-ли медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти covid-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: - на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; - відсторонення праців-ників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження ке-рівника державного органу ( державної служби ) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; - строк відсторонен-ня встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Убачається доцільним підкреслити, що АТ «Українська залізниця» утворене постано-вою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200, 100% акцій якого є держав-ною власністю, тобто, власником відповідача є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників у межах відповідних заходів боротьби з пандемією covid-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП Украї-ни, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу». Таким чином, відсторонення від роботи ( виконання робіт ) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових про-філактичних щеплень проти covid-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огля-ду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

На підставі викладеного обгрунтованим є висновок про те, що позов ОСОБА_1 у частині стосовно визнання протиправною діяльності АТ «Українська залізниця» Регіо-нальна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізаціїї та зв`язку щодо відсторонення позивача від роботи через відсутність профі-лактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби covid-19, спричиненої коронаві-русом sars-cov-2, задоволенню не підлягає як безпідставний, необгрунтований, оскільки ке-рівництво відповідача діяло у відповідності до вимог власника, уповноваженого на управ-ління підприємством.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2020 року № 521 вне-сені зміни до Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, затвердженого наказом цього Міністерства 19 липня 1995 року № 133, розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» доповнений пунктом 39, де зазначено covid-19. 11 березня 2020 року у зв`язку з масштабами поширення sars-cov-2 Всесвітня організація охорони здоров`я офіційно визнала пандемію covid-19, в Україні введений карантин, який, наразі, має місце до 30 квітня 2023 року. Загальною метою здійснення масової вакцинації населення стало припинення поширення коронавірусної хво-роби covid-19 в Україні. Така мета відповідно до пункту другого статті 8 Європейської кон-венції про захист прав людини і основоположних свобод є легітимною. Установивши обов`я-зковість щеплення проти covid-19 для окремих категорій працівників як умову продовження виконання ними трудових обов`язків, держава намагалася досягнути цієї мети.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини втручання вважатиметься «не-обхідним у демократичному суспільстві» для досягнення легітимної мети, якщо воно відпо-відає «нагальній суспільній необхідності» та є пропорційним цій меті, тобто дозволяє її до-сягнути найменш обтяжливими для людини засобами. З огляду на це в кожній конкретній ситуації треба з`ясовувати, наскільки захід втручання у відповідне право був виправданим, чи було нагально необхідним відсторонення позивача від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

Відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона пра-цює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була мож-ливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж від-сторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки викону-ваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього ви-конання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо.

ОСОБА_1 працює у відповідача електромеханіком дільниці 1 групи бригади з ремонту та заміни приладів сигналізації, централізації та блокування КВП, безспірно, він належав до числа працівників, які підлягали обов`язковому профілактичному щепленню від covid-19, спричиненої коронавірусом sars-cov-2. Відповідно до листа - ознайомлення, чо-го позивач не заперечує, за понад двадцять днів до відсторонення від роботи, він був обіз-наний з необхідністю обов`язкового профілактичного щеплення проти covid-19. Також йому було повідомлено про необхідність надання не пізніше 20 грудня 2021 року документа, який підтверджує проведену вакцинацію проти covid-19 однією чи кількома дозами вакцини, або надання висновку лікаря щодо наявності протипоказань для проведення такого щеплення, виданого закладом охорони здоров`я. Згідно з наказом Виробничого підрозділу Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 20 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи» ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 20 грудня 2021 року до усунення ним причин відсторонення. На час відсторонення нарахування заробітної плати ( середнього заробітку ) не здійснювалося.

Застосування до позивача зазначеного вище заходу не передбачало індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, об`єктивної необхідності під час їх-нього виконання особисто контактувати з іншими людьми. Суд першої інстанції таким фак-там не надав оцінку, відмовивши у позові через його заявлення до неналежного відповідача. Відсторонення позивача від роботи у цій конкретній справі не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самого позивача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправда-ною. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, од-нак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави та є виправданим. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд і у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 337/ 3087/17 ( провадження № К/9901/283/18 ), від 08 лютого 2021 року у справі № 630/ 554/19 ( провадження № 61-6307св20 ), від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19 ( прова-дження № 61-17335св20 ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 ( провадження № 14-82цс22 ) дійшла висновку, що при розгляді подібних справ суди повинні ураховувати, що суспільні інтереси превалюють над особистими, однак лише тоді, коли втручання у відповідні права особи має об`єктивні підстави ( передбачене законом, переслідує легітимну мету, є нагально необхідним і пропорційним такій меті ).

Зазначені вище норми чинного законодавства України не ураховані судом першої інс-танції під час вирішення спору, ініційованого ОСОБА_1 , відтак рішення суду підля-гає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зважаючи на викладене, позовна вимога про скасування наказу відповідача від 20 грудня 2021 року № 196/ОС «Про відсторонення від роботи» ОСОБА_1 підлягає задово-ленню, а виходячи з цього, задоволенню підлягає також вимога про стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи. Вимога позивача про поновлення на роботі задово-ленню не підлягає, оскільки скаржник допущений до роботи 26 лютого 2022 року, що учас-никами справи не оспорюється. Крім цього належить зауважити, що ОСОБА_1 не був звільнений з роботи. Відсторонення від роботи є своєрідним призупиненням трудових відносин, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. На період відсторонення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. На відміну від відсторонення від роботи звільнення працівника веде до повного припинення з ним трудових відносин. Поновленню на роботі підлягають лише звільнені з роботи працівники.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно до частин першої та третьої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування оскаржуваного рі-шення суду першої інстанції від 23 червня 2022 року та ухвалення судом апеляційної інс-танції нового рішення по суті позовних вимог.

Додаткове рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 908,00 гривень хоч і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог пунк-ту третього частини першої статті 270 ЦПК України є невід`ємною складовою основно-го судового рішення. У даному випадку скасування 15 березня 2023 року основного рішення тягне втрату чинності й додаткового, яке не може існувати самостійно.

Частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України установлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до норм статті 141 ЦПК України, підпункту «в» пункту четвертого частини першої статті 382 цього Кодексу, понесені судові витрати підлягають розподілу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підставі вищенаведеного, керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2022 року скасувати, позов задоволити частково.

Скасувати наказ в. о. начальника Виробничого підрозділу Козятинська дистанція сиг-налізації та зв`язку Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товарис-тва «Українська залізниця» Бодачевського О. М. від 20 грудня 2021 року № 196/ОС «Про відсторонення від роботи» ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія «Пів-денно-Західна залізниця» Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку, ідентифікаційний код 40075815, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи з 20 грудня 2021 року по 26 лютого 2022 року, 1362,00 гривні ( одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 коп. ) судового збору, спла-ченого у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанову апеляційного суду у частині стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складений 20 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

В. В. Оніщук