Справа № 761/9912/16-ц
Провадження № 4-с/761/35/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря Дем`янчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа -банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа -банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович про визнання дій протиправними. Скаржник просила: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар Миколи Миколайовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 про примусове виконання наказу Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/9912/16-ц у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 протиправними та незаконними; скасувати постанову від 29.11.2021 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.

В обґрунтування вимог скаржник зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 29.11.2021 отримала засобами поштового зв`язку, поштовим відправленням №121 - 12.12.2021р.

Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/9912/16-ц було вирішено стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/01-149 від 04.06.2008 в сумі - 8 427 858,66 грн. та судовий збір в сумі - 126 417, 88 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердар М.М., на підставі виконавчого листа №761/9912/16-ц виданим 23.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №014/01-149 від 04.06.2008 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 29.11.2021, якою визначено стягувача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК".

Скаржник зазначає, що в постанові про відкриття виконавчого провадження вказано дві різні юридичні особи, які у відповідності до змісту постанови є одночасно стягувачами.

Також, скаржнику стало відомо про існування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2021 у справі №761/9912/16-ц згідно якої залучено Акціонерне товариство "Альфа-Банк'' як стягувача, внаслідок втрати оригінала виконавчого листа позивачем у справі ПАТ «Укрсоцбанк», під час оформлення Передавального акту. Скаржник вважає, що судом при винесені ухвали не встановлені обставини за яких передано право кредитора за договором №014/01-149 від 04.06.2008.

Вказане вище, на думку скаржника, свідчить про протиправність та незаконність дубліката виконавчого листа №761/9912/16-ц у справі №761/9912/16-ц, виданого на підставі ухвали суду від 23.09.2021, та відповідно тягне за собою незаконність дій приватного виконавця з винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином ОСОБА_1 вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердар Миколою Миколайовичем незаконно прийнято заяву про відкриття виконавчого провадження від особи, яка не є особою на користь якої винесено рішення Шевченківським районним судом м. Києва, особи, яку не визначено стягувачем за виконавчим листом №761/9912/16-ц виданим 23.11.2021. Приватним виконавцем здійснена незаконна заміна особи стягувача на третю особу, яку не визначено стягувачем за виконавчим листом №761/9912/16-ц виданим 23.11.2021 та винесено незаконну постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021 вищевказана скарга надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2021 прийнято до провадження та призначено до розгляду скаргу.

В подальшому, в судове засідання, призначене на 29.09.2023 сторони по справі не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про лату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердар Миколою Миколайовичем на підставі виконавчого листа №761/9912/16-ц виданим 23.11.2021 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №014/01-149 від 04.06.2008 в сумі - 8 427 858,66 грн. та судовий збір в сумі - 126 417, 88 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 29.11.2021. У постанові стягувачем визначено: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК".

При цьому, як зазначено боржником та вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2021 заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним задоволено.

Замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство "Альфа-банк» () у виконавчому листі, виданому у справі №761/9912/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Видано дублікат виконавчого листа у виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2019 р. у справі №761/9912/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

За приписами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

В контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

У пункті 40 рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, Європейський суд з прав людини зазначав, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стттею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник вважає, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. безпідставно відкрив виконавче провадження за виконавчим листом №761/9912/16-ц, оскільки заміну стягувача здійснено незаконно.

Проте, суд вважає, що відповідні обставини підлягають доказуванню у справі про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа у справі. Будь-яких доказів, про оскарження та скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2021 по справі №761/9912/16-ц про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа матеріали справи не містять.

А відтак, доводи скаржника зводяться до незгоди з судовим рішенням про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа у справі, що не є підставою для визнання дій приватного виконавця незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доказів, які вказують на те, що виконавчий документ по справі №761/9912/16-ц на підставі якого 29.11.2021 відкрито виконавче провадження не відповідав вимогам Законом України «Про виконавче провадження» суду не надано. Підстав для повернення виконавчого документу судом, також, не встановлено.

Отже, суд прийшов до висновку, що приватним виконавцем вчинено дії щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог, законодавства, доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими. Підстави для визнання постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірною та її скасування відсутні, як і відсутні підстави для визнання неправомірними дій виконавця.

Враховуючи встановлене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування його до фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 60-79, 89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа - банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович про визнання дій протиправними залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Сіромашенко