ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4417/23 Справа № 206/7/23 Суддя у 1-й інстанції - Прінь І.П. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

06 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля (а.с.57-66).

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2023 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 повернуто (а.с75-77).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично не відбулось ні зміни предмета позову, ні зміни підстав позову, а відбулась зміна конструкції позовної вимоги, що за своєю суттю навіть покликана спростити й ухвалення рішення суду, адже він вже сплатив відповідачці належну їй половину вартості спірного автомобіля, перерахувавши кошти на депозитний рахунок Самарського районного суду м.Дніпропетровська. Вказував, що ОСОБА_2 протиправно, без його згоди, відчужила спірний автомобіль невідомій на той час особі. Зазначав, що лише 02 березня 2023 року, отримавши поштою відзив відповідачки на позовну заяву, до якого було додано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2022/3578035 від 29 грудня 2022 року, з якого було встановлено особу, якій було відчужено спірний автомобіль, а тому в своїй заяві від 06 березня 2023 року він просив поновити строк для подання заяви про зміну предмету позову, а фактично доповнення позовних вимог новою вимогою до другого відповідача ОСОБА_3 (а.с.95-97).

Відзив на апеляційну скаргу не наданий.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Повертаючи позивачу заяву про уточнення позовних вимог на підставі порушення вимог ч.3 ст.49 ЦПК України суд виходив із того, що зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, яке відбулось 09 лютого 2023 року, а оскільки позивач у заяві фактично змінив і підставу і предмет позову, тобто подав новий позов, заява підлягає поверненню позивачу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретної позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини, якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива.

Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до відповідача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача (постанова Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19).

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (п.7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

З матеріалів справи вбачається, що у позові від 09 січня 2023 року позивач просив суд: стягнути зі ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/2 частки ринкової вартості автомобіля марки «RENAULT», модель «SCENIC» в сумі 152 383,29 грн; стягнути зі ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку спільних збережень в сумі 100 000 грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 09 лютого 2023 року (а.с.31).

Судове засідання, призначене на 09 лютого 2023 року, було відкладено на 07 березня 2023 року через неявку сторін в судове засідання.

06 березня 2023 року було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить: 1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2022/3578035 від 29 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про продаж автомобіля марки «RENAULT», модель «SCENIC» (оскільки про те, що спірний автомобіль було відчужено відповідачкою йому стало відомо тільки з відзиву відповідачки на його позовну заяву, який він отримав поштою 02 березня 2023 року); 2. Визнати право власності за ОСОБА_1 на автомобіль марки «RENAULT», модель «SCENIC», з відшкодуванням на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за належну їй 1/2 частку вказаного автомобіля у розмірі 152 383, 29 грн, що була внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду; 3. Стягнути зі ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку спільних збережень в сумі 100 000 грн.

Такими чином твердження скаржника про те, що змінено лише позовні вимоги, тобто доповнено позовні вимоги новими обставинами, при збереженні первинних обставин позову, що не може свідчити про одночасну заміну підстав і предмету позову, приймаються до уваги.

Крім того, справа призначена до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження, та судове засідання, призначене на 09 лютого 2023 року, було відкладено на 07 березня 2023 року, тобто судове засідання по даній справі ще не проводилось.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі №234/11607/20 (провадження №61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Суд першої інстанції при вирішенні питання про прийняття даної заяви припустився надмірного формалізму, що може мати наслідком обмеження права позивача на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, що є неприпустимим.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта