Справа № 703/2566/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.

з участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії,

у с т а н о в и в :

ПАТ «Черкасиобленерго» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

В обґрунтування позову зазначило, що з ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

18 грудня 2015 року між ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією.

З 01 січня 2019 року відносини між ПАТ «Черкасиобленерго» та відповідачем по справі регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії та типовим публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеним шляхом приєднання на умовах чинного договору про користування електричною енергією №0118165 від 18 грудня 2015 року.

Договір вважається укладеним з 01 січня 2019 року, оскільки споживач до 29 грудня 2018 року не звернувся до ПАТ «Черкасиобленерго» із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих його умов та спожив певний обсяг електричної енергії.

11 серпня 2021 року під час здійснення технічної перевірки, проведеної за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено порушення пункту 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі в тексті ПРРЕЕ), а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи розподілу, поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії, з порушенням схеми обліку, шляхом підключення електропроводки до шин поверхневого щита.

17 вересня 2021 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ було прийнято рішення про проведення розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за 6 календарних місяців, тобто з 11.11.2021 по 11.08.2021. Обсяг склав 9803 кВт, а сума нарахувань 35087 грн. 99 коп.

Відповідачу було направлено претензію про відшкодування завданих збитків з копією протоколу засідання комісії, однак вона ухиляється від добровільної сплати цих збитків, що стало підставою для звернення до суду з наведеним позовом.

Ухвалою від 19 грудня 2022 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача Меркулова О.В. в направленій на адресу суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позов задоволити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Атопкін С.В. направив до суду клопотання, в якому зазначив, що позивач на даний час перебуває в стані банкрутства. А тому просив закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та направити даний позов за належною підсудністю.

Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи суд проводить розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та заявлене клопотання, приходить до наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 ЦПК України, і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 порушено провадження у справі №01/1494 про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго», перейменованого в подальшому у публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго».

В газеті «Урядовий Кур`єр» від 23 червня 2004 року №116 було опубліковане оголошення про порушення справи №01/1494 про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго».

Наразі справа №01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», якій в подальшому був присвоєний №17-14-01/1494, перебуває у провадженні судді Господарського суду Черкаської області Дорошенка М.В. у процедурі розпорядження майном.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, провадження № 12-160гс19.

У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, провадження № 14-178цс19, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, провадження № 14-171цс19, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18, провадження № 14-126цс19, та № 289/2210/17, провадження №14-129цс19, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

Спірні правовідносини врегульовані КУзПБ, якими встановлено критерії, за якими вирішується питання про необхідність розгляду справи у межах справи про банкрутство.

Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Предметом позову даної справи є вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкасиобленерго» коштів в сумі 35087, 99грн як відшкодування збитків, завданих оператору системи розподілу згідно акту про порушення №000785 від 11 серпня 2021 року.

Отже, характер правовідносин між учасниками справи свідчать про те, що у позивача існує спір з відповідачем з приводу грошових коштів, які позивач вважає своїми через порушення ОСОБА_1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а тому вказані кошти можуть входити до ліквідаційної маси ПАТ «Черкасиобленерго».

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ вказано, що подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Оскільки суд має застосовувати відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України норму, чинну на час вчинення окремої процесуальної дії, суд застосовує норми КУзПБ, які є чинними на час розгляду справи.

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи, учасником якої є особа щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, передають таку справу до належного суду для розгляду по суті.

При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19, постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду: від 08 червня 2022 року у справі № 711/8269/17, провадження № 61-18187св20, від 22 червня 2022 року у справі № 523/12426/16, провадження № 61-10737св21, від 07 вересня 2022 року у справі № 727/3568/20, провадження № 61-5156св20).

Таке урегулювання процедури розгляду спорів за участю учасника справи, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Отже, спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

За таких обставин справу № 703/2566/22 необхідно передати у порядку ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Черкаської області, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

При цьому, суд зазначає, що передача справи за підсудністю не потребує закриттяу ній провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись положенням ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо розгляду справ належним і повноважним судом, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 4, 20 ГПК України, ст. 31, 259-261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача адвоката Атопкіна С.В. задовольнити частково.

Матеріали справи №703/2566/22 за позовом публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, передати до Господарського суду Черкаської області, на розгляді якого перебуває справа №17-14-01/1494(925/818/22) про банкрутство публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго».

В решті клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена сторонами безпосередньо в Черкаський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя: І.Я. Биченко