Справа № 214/2634/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 08.04.2019 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2014 року по 01.02.2017 року у розмірі 4719 грн. 97 коп., інфляційні збитки у розмірі 872 грн. 76 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 156 грн. 85 коп., а також стягнути судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» на підставі укладеного з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради договору є управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу та надавачем послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях в тому числі буд. АДРЕСА_2 . Відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 . В порушення норм чинного законодавства відповідач не уклав договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ТОВ «Житлосервіс-КР». Позивачем надавались послуги, проте відповідач своєчасно та в повному обсязі надані послуги не оплачував, у зв`язку з чим за період з 01.12.2014 року по 01.02.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 4719 грн. 97 коп. ТОВ «Житлосевіс-КР» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суми існуючої заборгованості, за якою було видано судовий наказ, проте який ухвалою суду у справі №214/3221/17 було скасовано. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом.

14.08.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Ухвалою суду від 11.10.2019 року вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Крім того, 29.10.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому також заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступне. Так, відповідач зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 він лише зареєстрований, але проживає за іншою адресою за якою і сплачує комунальні платежі. Власником вказаної квартири є його матір. Таким чином, відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того, вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкових територій та правомірність нарахування плати за такі послуги у спірний період, данні щодо виду наданих послуг, їх обсягу та вартості з розрахунку помісячно, відсутні акти приймання виконаних робіт. Також між ним, як споживачем та позивачем, як надавачем послуги, не було укладено відповідного договору, пропозиції від позивача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг не надходило. Таким чином, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 отримував у період з 01.12.2014 року по 01.12.2017 року житлово-комунальні послуги для власних потреб, тому відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

21.11.2019 року представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому представник позивача відхилив зазначені у відзиві відповідачем заперечення, вважав, що наданими до позову доказами підтверджується правомірність діяльності ТОВ «Житлосервіс-КР», факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які містять відомості по видам послуг, їх обсягу, помісячну інформацію щодо переліку наданих послуг та вартості послуг з розрахунку грн./кв.метр. Розрахунок заборгованості містить інформацію про суми, виставлені до сплати саме по житловому приміщенню кв. АДРЕСА_3 . Також зазначено, що вся інформація про виконанні роботи з утримання будинку та прибудинкової території із зазначенням назви послуги, об`ємів робіт та вартості робіт щомісячно публікується та є у вільному доступі на сайті Криворізького ресурсного центру (http://krogerc.info), який є офіційним інформаційним ресурсом м. Кривого Рогу. Посилання відповідача на відсутність укладеного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог також не заслуговують на увагу, оскільки відсутність договору не звільняє споживача від оплати послуг.

Крім того, відповідачем за період розгляду справи неодноразово подавались до суду додаткові пояснення, в яких останній зазначав обставини, тотожні викладеним ним у відзиві на позовну заяву. В останніх письмових поясненнях, поданих до суду 11.04.2023 року, відповідач також зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності, наслідки пропуску якого просив застосувати.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі від 20.01.2014 року, укладеного між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради в особі начальника управління Катріченка О.В. та ТОВ «Житлосервіс-КР» в особі директора Кабакової Т.В., ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює функції управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, у тому числі буд. АДРЕСА_2 (а.с.5-6,7,8).

Позивачем надавались послуги з управління та утримання буд. АДРЕСА_2 у зв`язку із чим були понесені витрати, що підтверджується Відомостями по видам послуг по будинку за період з 01.12.2014 року по 31.12.2015 року та за період з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року (а.с.14).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2014 року по 01.02.2017 року, заборгованість по оплаті за надані ТОВ «ЖитлосервісКР» послуги склала 4719 грн. 97 коп. (а.с.11).

Згідно відповіді начальника КП ДОР «Криворізьке БТІ» №609 від 03.07.2020 року, станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (а.с.87)

Відповідач з 28.10.1999 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.93).

З інформації зі спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Рукавіциним І.А. після ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 12.10.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина на яку видано дане свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_3 .

Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. від 24.06.2004 року, чинній на момент виникнення правовідносин), який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно визначення термінів, які містяться у ст. 1 Закону Україні «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов`язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений ст. 322 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Частинами 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67 ЖК України передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Так, судом на підставі наявних у матеріалах справи встановлено, що кв. АДРЕСА_3 на праві власності належала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 протягом всього періоду, за який нараховано заборгованість був зареєстрований у вказаній квартирі.

Посилання відповідача на той факт, що він хоча й значиться зареєстрованим в зазначеному житловому приміщенні, однак фактично не проживає, а тому не є споживачем послуг, суд відхиляє як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору та є недоведеними доказами, які б свідчили про їх дійсність. Надані ОСОБА_1 копії квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 , суд не бере до уваги, оскільки такі підтверджують оплату послуг за цією адресою у період 2018-2019 років, при цьому позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.12.2014 року по 01.02.2017 року. Надану відповідачем копію договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_4 , суд також не бере до уваги, оскільки такий був укладений з ним як із власником даної квартири та не доводить факт постійного не проживання у кв. АДРЕСА_3 .

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , що відповідно до положень ст. 1218 ЦК України передбачає прийняття не тільки прав, але й обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Твердження відповідача щодо того, що внаслідок відсутності договору між ним та ТОВ «Житлосервіс-КР» позивач не має права на стягнення боргу, суд вважає необґрунтованими, позаяк відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, суд зауважує, що хоча й договір між сторонами не укладався, але житлово-комунальні послуги позивачем за адресою: АДРЕСА_1 надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору не виключає обов`язку відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №750/12850/16-ц, провадження №61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі №642/2858/16, провадження №61-26204св18.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, судом встановлено наявність заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2014 року по 01.02.2017 року у розмірі 4719 грн. 97 коп. Жодних платежів на погашення облікованої заборгованості та поточних нарахувань відповідач в межах цього періоду не здійснював.

Відповідачем не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України, з яким погоджується суд, тому враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відтак доводи відповідача щодо недоведеності вимог у частині розміру заборгованості та його невірності є необґрунтованими і судом відхиляються.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки у зв`язку із несплатою відповідачем плати за отримані житлово-комунальні послуги позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, суд уважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, відповідно до наданих позивачем розрахунків (а.с.12,13), з якими погоджується суд, також є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Так, з розрахунку заборгованості, судом установлено, що за період часу, за який обраховується заборгованість, відповідач не зробив жодного платежу.

Разом з тим, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено та видано судовий наказ від 10.05.2017 року. Ухвалою суду від 19.06.2017 року за заявою відповідача судовий наказ №214/1506/17 від 10.05.2017 року було скасовано (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року), та ч. 1 ст. 160 ЦПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017 року), судовий наказ є особливою формою судового рішення за певними вимогами, зокрема, і про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017 року, п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України у редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по цивільній справі №712/8916/17 від 07.07.2020 року відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21.01.2015 року у справі №6-214цс14 і від 13.01.2016 року у справі №6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23.05.2018 року у справі №216/5756/15-ц, щодо переривання перебігу позовної давності поданням кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу. У постанові по цивільній справі №712/8916/17 від 07.07.2020 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що подання заяви про видачу судового наказу не може використовуватися стягувачем, як підстава для переривання строку позовної давності за вимогою вказаною у такій заяві (чи її частиною).

Отже, за наведених обставин, суд вважає, що зверненням представника позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, перебіг строку позовної давності не переривався.

Таким чином, враховуючи, що із даним позовом позивач звернувся до суду 08.04.2019 року, при цьому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.12.2014 року по 01.02.2017 року, тому суд вважає, що позовні вимоги виходять за межі строку позовної давності та вважає за доцільне задовольнити їх у межах строку позовної давності, тобто за період з 08.04.2016 року по 01.02.2017 року, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з оплати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 1695 грн. 98 коп., інфляційні збитки у розмірі 137 грн. 13 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 29 грн. 93 коп.

Крім того, відповідно до ст.ст. 141, 164 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 622 грн. 46 коп.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. від 24.06.2004 року), ст.ст. 256, 257, 264, 267, 317, 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 164, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (ідентифікаційний код 23, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Спаська, буд. 17а) заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 08.04.2016 року по 01.02.2017 року у розмірі 1695 грн. 98 коп., інфляційні збитки у розмірі 137 грн. 13 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 29 грн. 93 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (ідентифікаційний код 23, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Спаська, буд. 17а) судовий збір у розмірі 622 грн. 46 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.