справа № 753/7322/23
провадження № 2-к/753/3/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 у травні 2023 року звернулась до Дарницького районного суду м.Києва із вказаної заявою у порядку Глави 2 Розділу VІІІ ЦПК України щодо визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,у справі за її позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про оскарження (встановлення) батьківства щодо її дітей ОСОБА_5 , 2007 р.н., та ОСОБА_6 , 2009 р.н., батьком яких рішенням Вільнюського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року визнано ОСОБА_4.

Заява не містить обґрунтування територіальної підсудності заяви.

Вивчивши заяву, вважаю, що остання підлягає передачі до іншого суду, як така, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, виходячи із наступного.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Зважаючи на предмет даної заяви остання подається за правилом підсудності за правилом підсудності за ч.1 ст. 464 ЦПК України, тобто за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Так, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності (ч.1 ст. 471 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Як вбачається із матеріалів поданої заяви, особа, яка за визначенням процесуального закону, є боржником, ним являється ОСОБА_2 , який має місцезнаходження на території України, і його місце проживання (перебування та реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його паспортними даними про зареєстроване місце проживання (перебування).

З викладеного вбачається, що дана заява Дарницькому районному суду м. Києва не підсудна.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на викладене, суддя вважає за необхідне направити вказану цивільну справу (заяву) за територіальною підсудністю до суду за правилом підсудності за ч.1 ст. 464 ЦПК України, тобто за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника, яким є ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 .

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами підсудності, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

На підставі викладеного, п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, керуючись положеннями Глави 2 Розділу VІІІ ЦПК України, ч.1 ст. 464 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, - передати на розгляд до Печерського районного суду м.Києва.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст. 31 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: