Справа № 569/4620/23
01 травня 2023 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
з участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Подкаури О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та змінивши предмет позову просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина, ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що починаючи із 1999 року він проживав із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як подружжя без офіційної реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилося четверо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ?? ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У 2014 році ОСОБА_3 із двома меншими синами - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виїхала до Російської Федерації у місто Смоленськ, де в неї живуть родичі. Там вона народила саму меншу дитину - дочку ОСОБА_7 . Старший син ОСОБА_4 відмовився виїжджати разом з матір?ю та виявив бажання залишатися з батьком. Його мати проти цього не заперечувала. За весь час відсутності - протягом більше 8 років мати ОСОБА_3 будь-якої участі у вихованні їх сина ОСОБА_4 не бере; ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшої долі, не цікавиться успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до нього; не створює умов для отримання ним освіти - у зв?язку з чим створились умови, які шкодять інтересам сина ОСОБА_4 . Після виїзду ОСОБА_3 на постійне проживання до Росії, вони з сином ОСОБА_4 проживали в житловому будинку її матері за адресою: АДРЕСА_1 . Коли 24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне військове вторгнення Росії до України, житловий будинок, у якому вони проживали, було зруйновано під час обстрілів. Йому із сином прийшлося евакуюватися до смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області. Потім вони з сином переїхали до міста Рівного, в якому з 11 серпня 2022 зареєстровані, як внутрішньо переміщені особи, в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання своїх дітей. Відповідачка зовсім не допомагає йому матеріально утримувати сина, протягом 8 років матеріальне забезпечення сина в повному обсязі лягло на його плечі. Просить позов задоволити.
Ухвалою суду від 17 березня 2023 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору. Прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі №569/4620/23.
Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги із зміненим предметом позову підтримали. Просять позов задовольнити.
В судове засідання відповідачка не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом опублікування оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.
За таких обставин, в зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 08-948 від 24.04.2023 р. підтримала.
Допитаний в судовому засіданні позивач на правах свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивої інформації підтвердив факт ухилення відповідачки від виховання та утримання свого неповнолітнього сина, та зазначив, що саме він приймає участь у вихованні сина.
В судовому засіданні суд заслухав пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазначив, що він проживає разом з батьком, який його виховує. Мама близько 6 років постійно проживає в Росії. Вона жодного разу не пропонувала дитині приїхати до неї. Мама дуже рідко спілкується з ним, подарунків не передає.
ОСОБА_4 не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав.
Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що з 1999 року ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_3 , як подружжя без офіційної реєстрації шлюбу.
За час спільного проживання у них народилося четверо дітей:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 . Його батьками значаться: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 ;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2 . Його батьками значаться: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 ;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_3 . Його батьками значаться: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_4 , видане 24.08.2015 комітетом запису актів цивільного стану адміністрації міста Смоленська. Її батьками значаться: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 .
В судовому засіданні встановлено, що у 2014 році ОСОБА_3 із двома меншими синами - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виїхала до Російської Федерації у місто Смоленськ.
ОСОБА_1 разом з сином проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Після 24.02.2022 він із сином евакуювався до смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області.
Відповідно до довідки № 80 від 14.04.2022 виданої виконкомом Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 проживав разом з сином за адресою: АДРЕСА_3 з 30.03.2022. Прибули та проживали без супроводу матері неповнолітньої дитини.
Відповідно до довідок від 11.08.2022, виданих Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи.
На даний час позивач, ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до Довідки директора студмістечка РДГУ, ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно проживає за адресою АДРЕСА_4 разом із сином ОСОБА_4 , 2008 р.н., ВПО.
Згідно з Довідкою завідуючої гуртожитком РДГУ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає, як ВПО, разом з батьком в гуртожитку АДРЕСА_4 , з 09.08.2022. Упродовж цього часу мати дитини в гуртожитку не з?являлася. ОСОБА_4 ходить до ліцею № 5 м.Рівне і піклується про нього батько ОСОБА_1 .
Відповідно до Довідки Рівненського ліцею № 5 ім. Олександра Борисенка Рівненської міської ради № 01-28/1 від 25.01.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається в 7-Б класі Рівненського ліцею № 5 ім. Олександра Борисенка Рівненської міської ради з 01 вересня 2022 року (наказ про зарахування від 30.08.2022 № 39-у PЛ № 5). Також Адміністрація ліцею підтверджує, що мати дитини, ОСОБА_3 , упродовж навчання в ліцеї не брала участі у вихованні дитини - не відвідувала дитину в закладі, не цікавилася навчанням, не спілкувалася з учителями, не відвідувала батьківські збори.
Згідно з Актом обстеження умов проживання, проведеним комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_4 . Житло розміщене на 5 поверсі п?ятиповерхового будинку і складається з однієї кімнати гуртожитку. Кухня, туалет, душ загального користування. В кімнаті чисто, охайно, наявні продукти харчування та інші необхідні речі. Дитина має окреме спальне місце та інші необхідні речі (одяг, засоби гігієни та інші). Проживають ОСОБА_1 , 1978 р.н. - батько, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син, стосунки хороші.
Згідно з характеристикою № 6 від 03.02.2023 р., ОСОБА_1 працює у місті Рівному - із 14 вересня 2022 року двірником в Закладі дошкільної освіти (ясла-садок) № l Рівненської міської ради та сумлінно виконує обов?язки двірника, догани та скарги відсутні.
З висновку щодо позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 24.04.2023 року № 08-948, вбачається, батьки дитини
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі не перебували.
Під час спільного проживання у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В 2014 році ОСОБА_3 забрала двох менших дітей та виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації в м. Смоленськ, де вона
народила доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Старший син ОСОБА_4 залишився проживати разом з батьком.
Мати дитини ОСОБА_3 більше 8 років не цікавиться справами сина, останній раз приїжджала в Україну у 2018 році. ОСОБА_3 не бере участі у вихованні та утриманні дитини.
ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_4 . Дитина забезпечена всім необхідним за місцем
ОСОБА_4 з 30.08.2022 навчається у Рівненському ліцеї № 5 Рівненської міської ради у 7 класі. Відповідно до довідки із закладу встановлено, що мати дитини ОСОБА_3 упродовж навчання сина не брала участі у вихованні дитини (не цікавилася навчанням, не спілкувалася з учителями, не відвідувала батьківські збори).
ОСОБА_13 надав пояснення до Служби у справах дітей в якому вказав, що мама близько 6 років постійно проживає в Росії. Вона жодного разу не пропонувала дитині приїхати до неї. Мама дуже рідко спілкується з ним, подарунків не передає.
ОСОБА_4 не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав.
Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 19 квітня 2023 року.
За результатом розгляду даного питання, комісія прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, керуючись частиною 5 статті 19 Сімейного кодексу України, виконавчий комітет Рівненської міської ради, як орган опіки та піклування, прийняла висновок про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.
У ст. 150 Сімейного Кодексу України закріплені, наступні обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
У статті 164 Сімейного кодексу України є вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини».
При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Як вбачається з матеріалів справи місце проживання відповідачки м. Смоленськ, Російська Федерація, вона не бере участі у вихованні свого неповнолітнього сина, не цікавиться його життям, не піклується про його стан здоров`я, духовний та моральний розвиток дитини.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що відповідачка ОСОБА_3 , будучи матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_4 самоусунулася від виховання, спілкування та утримання своєї дитини, тому з урахуванням якнайкращих інтересів дитини позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, то суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що відповідачка має працездатний вік, є фізично здоровою, являється матір`ю неповнолітньої дитини та в силу закону зобов`язана утримувати дитину та забезпечувати їй належний рівень життя.
За таких обставин, з урахуванням віку та потреб дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає, що встановлений судом розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини.
Окрім того, з урахуванням загальновідомих обставин про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку встановлений судом розмір аліментів є справедливим.
При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов неповнолітнім дітям.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Таким чином, строк з якого мають бути присуджені аліменти необхідно відраховувати від дня пред`явлення позову, а саме 15 березня 2023 року.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,7, 259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі2 147 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ареєстроване місце проживання АДРЕСА_5, фактичне місце проживання: м. Смоленськ, Російська Федерація.
Повний текст рішення складений 01 травня 2023 року
Суддя Н.Г. Кучина