_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/47/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Коваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до Київського районного суду м. Одеси з вимогою ухвалити рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Арнаут О.В. 22.05.2009 р реєстровий № 1183 від імені ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся ОСОБА_2 , в місті Ізмаїл, Одеської області у віці 91 року, що підтверджую повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис зроблено за №523 від 24 березня 2022 року.

За життя, а саме 22 травня 2009 року бабуся вчинила заповіт на ім`я заявниці, яким заповіла належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ІІ-ОД №064606, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 04. 06.2004 року, земельну ділянку площею 7,42 га, що розташована на території Жовтоярської (нині Дивізійської) сільської ради Татарбунарського (нині Білгород-Дністровського) району Одеської області.

Після смерті бабусі заявниця своєчасно звернулась на адресу приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відкрив спадкову справу, далі надав заявниці відмову у видачі спадщини, у зв`язку з ненадані доказів належності заповіту, складеного 22 травня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В. Так в заповіті прізвище спадкоємця зазначене « ОСОБА_3 », а згідно паспорту заявниці прізвище зазначене « ОСОБА_4 ». Також нотаріус порекомендував звернутись до суду для захисту своїх майнових прав. Заявниця не має гадки звідки взялись зазначені розбіжності в написанні її прізвища в заповіті, можу лише припустити, що приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В. допустила помилку при написанні прізвища, невірно почула прізвище від бабусі, дата народження в паспорті та заповіті збігаються.

Представник заявниці надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином.

Суд дослідивши надані матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Факт належності заявнику заповіту підтверджується документами: копією паспорту та РНОКПП заявниці ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження заявниці; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо потвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 ; рішення Татарбунарського районного суду Одеської області по справі справа №515/1524/20; свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , заповітом від 22.05.2009 року; державним актом на право приватної власності на землю.

Згідно ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням наведений правових положень та встановлених обставин справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315 ч.2, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Арнаут О.В. 22.05.2009 р реєстровий № 1183 від імені ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати його проголошення.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 24.02.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.