Дата документу 20.03.2023 Справа № 319/515/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №319/515/21 Головуючий у 1 інстанції Глянь О.С.
Провадження № 22-ц/807/168/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24.01.2018 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 23.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття задоволено.

Виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду перебуває на виконанні Більмацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Вказує, що протягом тривалого часу відповідач неналежним чином ставиться до виконання судового рішення, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на червень 2020 року в сумі 23 671,88 грн.

Посилається на те, що така поведінка відповідача вкрай ускладнює можливість підтримання належного мінімального прожиткового рівня доньки.

За розрахунками позивача сума пені за період з 23.11.2017 по жовтень 2020 складає 132 604, 28 грн. На підставі ст.. 196 СК України, просила стягнути 23 671,88 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року у розмірі 6 047,50 грн. та понесені судові витрати в сумі 2 000 грн., а всього 8047,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 232,22 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 .

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24.01.2018 року у справі № 319/1511/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 23.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання.

Згідно копії розрахунку заборгованості боржника по аліментам станом на 14.12.2021 № 13793/16-19-41, починаючи з 23.11.2017 по жовтень 2019 року відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим йому нараховувалась заборгованість зі сплати аліментів.

Протягом тривалого часу відповідач неналежним чином виконував рішення суду , внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по виплаті аліментів, котра за розрахунками державного виконавця від 28.08.2020 року - за період з 23.11.2017р. по травень 2020 року дорівнює 23671,88 грн. (а.с.51).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до суду з позовом мав заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується відповідними доказами в матеріалах справи, а оскільки обов`язок зі сплати аліментів є не виконаний, тому у позивача виникло право на стягнення пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань.

Разом з тим, судом першої інстанції прийнято до уваги надані відповідачем докази роздруківку операцій за карткою відповідача АТ КБ «Приватбанк», копії квитанцій, відповідно до яких, починаючи з листопада 2017 року відповідач сплачував аліменти на утримання доньки на її особистий рахунок. Крім того, судом прийнято до уваги пояснення начальника Більмацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Гладнєва Г.А., який пояснив суду, що під час здійснення виконавчого провадження за примусовим виконанням рішення суду № 319/1584/17, у зв`язку із наявністю у відповідача заборгованості по аліментам, 27.08.2020 було проведено електронні торги з реалізації майна, належного ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Натомість пізніше було встановлено, що протягом листопада 2017 листопада 2019 відповідач сплачував аліменти безпосередньо на рахунок доньки у фіксованому розмірі 1000 грн. на місяць..

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Встановлено, що протягом тривалого часу відповідач неналежним чином ставиться до виконання судового рішення, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів, котра за розрахунками державного виконавця від 19.10.2020р., - за період з 23.11.2017р. по жовтень2020р. - на травень 2020 року дорівнює 23671,88 грн.

Не погоджуючись з існуванням розміру заборгованості по аліментним зобов`язанням, відповідач ОСОБА_2 звертався до Куйбишевського районного суду Запорізької області зі скаргою на дії державного виконавця, якою намагався оскаржити довідку про розрахунок заборгованості по аліментах боржника та зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок заборгованості по аліментах за період з грудня 2017 року по серпень 2019 року.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30.04.2020 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20.07.2020 року у відкритті провадження за скаргою відмовлено з посиланням на те, що:

«Системний аналіз норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявок заінтересованої особи у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Зазначене кореспондується з правовою позицією, викладеною в Постанові Касаційного цивільного суду від Об червня 2018 року у справі № 756/13754/14».

Таким чином, з урахуванням приписів статті 82 ЦПК України - не підлягає доказуванню те, що відповідач ОСОБА_2 у будь-який час існування аліментних зобов`язань не звертався до жодного суду з жодними позовними вимогами щодо визначення розміру заборгованості по аліментам, що виключало на 19.01.2022 року підстави зменшення судом першої інстанції з власної ініціативи розміру заборгованості по аліментам, розрахунок заборгованості по яким (23671, 78 гривен - станом на травень 2020 року) був неодноразово виконаний державним виконавцем у виконавчому проваджені.

Для неврахування розрахунків державного виконавця (які мають імперативний характер) щодо наявності у відповідача ОСОБА_2 на травень 2020 року заборгованості по аліментам в розмірі 23671 гривні 88 копійок у суду першої інстанції не було жодних належних підстав та доказів.

Посилання суду першої інстанції на роздруківку операцій за карткою відповідача AT КБ «Приватбанк», на копії квитанцій, відповідно до яких, починаючи з листопада 2017 року відповідач частково сплачував аліменти на утримання доньки на її особистий рахунок, а також посилання суду на пояснення допитаного свідка - начальника Більмацького районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерстві юстиції України (м.Дніпро) ОСОБА_4 - відповідно до ст. 78 ЦПК України не є належним-доказами, так як обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобам-доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не вірно визначився з нормами матеріального права, що підлягали застосуванню, не врахував іншу правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №711/679/21, (№61-18434св21), якою досліджувалось питання щодо порядку стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини та врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди.

Відповідно до зазначеного висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19.01.2022року (справа№711/679/21) «Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і не договірним, готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції, вийшов за межі позовних вимог та самостійно зменшив розмір аліментних зобов`язань відповідача ОСОБА_2 , обмеживши їх всупереч розрахункам державного виконавця лише вереснем - груднем 2018 року та вереснем - жовтнем 2019 року.

При здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць

Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21.

ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання судового рішення, яким з нього стягнуто аліменти на утримання доньки.

Також матеріали справи не містять доказів на спростування відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Разом з тим, судом першої інстанції не вірно встановлено розмір та період, за який з відповідача слід стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, які виникли у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а лише згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць, а не в рахунок майбутніх платежів, як зазначив суд першої інстанції.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За наданим позивачем розрахунком, виконаними з урахуванням та на підставі розрахунку державного виконавця від 19.10.2020р., - за період з 23.11.2017р. по жовтень2020р. сума пені (неустойки), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, складає 132,604 грн. 28 коп.

Враховуючи те, що розмір пені в даному випадку не може перевищувати визначену державним виконавцем суму 100 відсотків максимальної заборгованості, яка згідно з матеріалами виконавчого провадження на червень 2020р. складала 23 671, 88 грн., тому з відповідача на користь позивача стягненню підлягає пеня (неустойка) у розмірі 23, 671,88 грн.

Відтак, у зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 2270 грн. за подання апеляційної скарги та позовної заяви. (908 грн. + 1362 грн.)

Окрім того, статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими договором про надання правової допомоги від 10.11.2021 р., актом про прийняття-передачу наданих послуг від 15.12.2021, ордером, копією квитанції від 15.12.2021 № 247437 на суму 2 000 грн., що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 січня 2022 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 671 (двадцять три тисячі шістсот сімдесят одну) гривню 88 копійок пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., за період з листопада 2017 року по червень 2020 року за виконавчим листом №2/319/41/2018, виданим 26.02.2018 року Куйбишевським районним судом Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2270 грн. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2023 року.

Головуючий

Судді: