Справа № 202/7714/23
Провадження № 2-з/202/37/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 травня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., за участю секретаря Травкіної В.Р., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та нежитлове приміщення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання Созидатель» про визнання недійсними свідоцтв про право власності та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Вишневська Я.І. звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання Созидатель» про визнання недійсними свідоцтв про право власності та поділ майна подружжя.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Вишневською Я.І. подано також заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони його відчуження, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94.3 м2, житлова: 18.2 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 101.8 м 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що квартира та нежитлове приміщення є предметом позовних вимог. Спірне майно придбано за рахунок спільних коштів подружжя, а з метою виведення його зі спільної сумісної власності ОСОБА_2 оформив його на свою мати, на ім`я якої у результаті видано свідоцтво про право власності на квартиру та нежитлове приміщення. Звертала увагу суду, що у вказаній квартирі була зареєстрована позивач з дітьми, яка сплачувала комунальні платежі та кошти за придбання квартири і нежилого приміщення за договором пайової участі у будівництві. Наголошувала, що на квартиру та нежитлове приміщення необхідно накласти арешт, оскільки існує реальна загроза продажу зазначеного майна на користь третіх осіб, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову по даній справі є про визнання недійсними свідоцтв про право власності та поділ майна подружжя.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна, позивачем надано суду докази, що право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 , позивач обґрунтовано навів припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на вказане нерухоме майно може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити на користь третіх осіб квартиру та нежитлове приміщення під час вирішення спору.

Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки майно відповідача, яке є предметом спору, може бути відчужене останнім у будь-який час.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відчутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову представник позивача не обґрунтувала та не навіла правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту.

Накладення арешту на майно не є співмірними із заявленими вимогами, а тому суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, а саме заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94.3 м2, житлова: 18.2 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ; нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 101.8 м 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо вказаного майна, та таким, що відповідає ефективному захисту прав позивача, не порушуючи при цьому балансу інтересів сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та нежитлове приміщення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання Созидатель» про визнання недійсними свідоцтв про право власності та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94.3 м2, житлова: 18.2 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ; нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 101.8 м 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

У іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда