печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Хайнацького Є.С.,
при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.,
позивача: не з`явився,
представника відповідача-1: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення грошових коштів, -
На виконання вказаної постанови Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 04.11.2020 року із заробітної плати позивача стягнуто 7 648,48 грн., з яких на користь ТОВ «Фінфорс» - заборгованість у розмірі 6 478,37 грн., на користь Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. - виконавчі витрати/винагороду в розмірі 1 170,11 грн., що підтверджується звітом про здійснені відрахування, виданим Приватним підприємством «Смерека».
Позивач вважає, що на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з відповідачів підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 7 648,48 грн., набуті відповідачами безпідставно внаслідок виконання вищевказаного виконавчого напису, а також три проценти річних за період з 23.03.2022 року по 04.07.2022 року в розмірі 65,38 грн. та інфляційні втрати за період з 23.03.2022 року по 04.07.2022 року в розмірі 450,01 грн. на підставі ст. 625 ЦК України, розраховані по день прийняття рішення у справі.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінфорс», Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про стягнення грошових коштів та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.10.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року відкладено розгляд справи на 24.01.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2023 року відкладено розгляд справи на 19.04.2023 року.
Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; проти винесення судом заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Згідно з копією Звіту про здійснені відрахування Приватного підприємства «Смерека» відносно ОСОБА_1 за постановою від 04.11.2020 року ВП № НОМЕР_2, виданою Приватним виконавцем Дорошкевич В.Л., про стягнення боргу на доходи за період з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 утримано 7 648,48 грн., з яких: борг у розмірі 6 478,37 грн. та виконавчі витрати/винагорода в розмірі 1 170,11 грн.
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Тобто, зобов`язання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
З огляду на зазначене, суду дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивача грошових коштів у розмірі 6 478,37 грн., набутих відповідачем-1 без достатньої правової підстави.
Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 трьох процентів річних за період з 23.03.2022 року по 04.07.2022 року в розмірі 65,38 грн. та інфляційних втрат за період з 23.03.2022 року по 04.07.2022 року в розмірі 450,01 грн. на підставі ст. 625 ЦК України суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11.
За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Відтак, суд вважає, що станом на 23.02.2022 року відповідачем-1 не було прострочено виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно одержаних грошових коштів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 трьох процентів річних за період з 23.03.2022 року по 04.07.2022 року в розмірі 65,38 грн. та інфляційних втрат за період з 23.03.2022 року по 04.07.2022 року в розмірі 450,01 грн. на підставі ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають.
Оскільки позивач згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача-1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 625, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 19.04.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький