Дата документу 01.05.2023 Справа № 333/5163/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/5163/21Головуючий у 1-й інстанції Кулик В.Б. Повний текст рішення складено 11.08.2022 року.
Пр. № 22-ц/807/855/23Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД» (далі ЗДП «РАДІОПРИЛАД») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-3), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 33212,33 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у сумі 109856,14 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1098,56 грн.

В обґрунтування позов позивач ОСОБА_1 зазначав, що у період з 29.07.1982 року по 07.08.2019 року він перебував у трудових відносинах з ЗДП «РАДІОПРИЛАД». 07.08.2019 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. Однак, в день звільнення ОСОБА_1 , відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні йому при звільненні та не здійснив виплату належних коштів у сумі 33212,33 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Крім того, посилаючись на ст. 117 КЗпП України, позивач вважав, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у період з 08.08.2019 року по дату подачі позову у сумі 109856,14 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кулик В.Б. (а.с. 18).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 19) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2022 року (а.с. 86-87) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ЗДП «РАДІОПРИЛАД» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у сумі 33136,21 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільнені у сумі 109856,14 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ЗДП «РАДІОПРИЛАД» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1098,56 грн.

Стягнуто з ЗДП «РАДІОПРИЛАД» () на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, у тому числі в частині відмови, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача в частині розміру середнього заробітку), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ЗДП «РАДІОПРИЛАД» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 97-110) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ЗДП «РАДІОПРИЛАД» заборгованість по заробітній платі в розмірі 33136,21 грн. та середній заробіток в розмірі 16899,48 грн.; в іншій частини позову відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 111).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 112) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 01 березня 2023 року, дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 113).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ЗДП «РАДІОПРИЛАД» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1), змінити рішення (п. 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 4, 5, 10-13, 76-79, 81, 89, 141, 211, 258-259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України та із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись у цій справі лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29.07.1982 року по 07.08.2019 року включно, працював на ЗДП «РАДІОПРИЛАД», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 5). Наказом № 146к від 06.08.2019 року позивача звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України (а.с. 5 на звороті).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як вбачається з довідки ЗДП «РАДІОПРИЛАД», долученої позивачем до матеріалів позовної заяви, заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 22.06.2021 року складає 33212,33 грн. (а.с. 8).

Як вбачається з довідки ЗДП «РАДІОПРИЛАД», долученої представником ЗДП «РАДІОПРИЛАД» до відзиву на позовну заяву, заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 24.09.2021 року складає 33136,21 грн. (а.с. 26).

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що на час розгляду цієї справи позивачу не виплачена заробітна плата при звільненні в сумі 33136,21 грн., то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що права позивача у цій справі у цій частині підлягають поновленню шляхом стягнення цієї суми заборгованості з заробітної плати при звільненні з відповідача на користь позивача за рішенням суду у цій справі.

Крім того, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 5 названого Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

В п. 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата позивача перед звільненням, згідно з приписами пунктів 2, 5, 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», за останні два місяці роботи (червень та липень 2019 року), за вирахуванням НДФЛ та військового збору, становила 303,47 грн., що підтверджується довідкою ЗДП «РАДІОПРИЛАД» (а.с. 9).

Позивач у цій справі мав право просити стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості з дати звільнення (08.08.2019 року) і по дату ухвалення судом першої інстанції у цій справі (11.08.2022 року а.с. 86).

Проте, суд першої інстанції правильно виходив у цій справі із того, що суд в силу вимог ст. 263 ч. 2 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

І хоча суд першої інстанції правильно розрахував розмір середнього заробітку позивача за період затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні позивача в межах позовних вимог позивача у цій справі за період з 08.08.2019 року до дати подачі позову (29.07.2021 року) у розмірі 149610,71 грн. (розрахунок: 303,47 грн. х 493 дні затримки (з 08.08.2019 року по 31.12.2019 року 100 робочих днів, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 251 робочий день, з 01.01.2021 року по 29.07.2021 рік 142 робочі дні, а усього за період стягнення становить 493 робочі дні), однак позивач у цій справі просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні лише у сумі 109856,14 грн. (а.с. 3).

В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах позовних вимог позивача, які були предметом розгляду у суді першої інстанції у цій справі.

Проте, у подальшому суд першої інстанції неналежним чином врахував висновок Великої Палати Верховного Суду України, викладений у постанові від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, та помилково не зменшив визначений ним розмір середнього заробітку з відповідача на користь позивача,

з урахуванням конкретних обставин цієї справи (зокрема звернення позивача до суду із вищезазначеним позовом лише у липні 2021 році (а.с.1), тобто через два роки після звільнення за власним бажанням - 07.08.2019 року (трудова книжка, запит - а.с.5 зворот) та обізнаність останнього про наявність заборгованості відповідача перед ним на час звільнення (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а також розмір цієї заборгованості по заробітній платі, який підлягає стягненню у цій справі),

до 33136,21 грн., що дорівнює розміру заборгованості по заробітній платі,

та, на думку апеляційного суду, є розумним, справедливим, співмірним та достатнім у цій справі,

хоча відповідач наполягав у цій справі на зменшенні останнього до 16899,48 грн. як у суді першої (відзив на позовну заяву - а.с.25) так й в апеляційному суді у цій справі (апеляційна скарга - а.с. 102).

Таким чином, середній заробіток з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню судом у цій справі до 33136,21 грн.

Суд першої інстанції, правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. ч. 1,6 ЦПК України вирішив питання про судові витрати позивача у вигляді судового збору 908,00 грн. за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі (який був належним та мінімальним станом на 01.01.2021 року, враховуючи дату подачі позову позивачем у цій справі у 2021 році), а саме: стягнув останній оскаржуваним рішенням з відповідача на користь держави.

Також, суд першої інстанції правильно на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустив негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача відповідача ЗДП «РАДІОПРИЛАД» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ЗДП «РАДІОПРИЛАД» слід задовольнити частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2022 року у цій справі змінити, зменшивши: - розмір стягнутого з ЗДП «РАДІОПРИЛАД» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку до 33136,21 грн., - розміру судового збору за позовні вимоги: = про стягнення середнього заробітку з ЗДП «РАДІОПРИЛАД» на користь ОСОБА_1 до 908,00 грн. (який був мінімальним станом на 01.01.2021 року, враховуючи дату подачі позову позивачем у цій справі у 2021 році), в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача лише частково при вищевикладених обставинах, відповідач не має права на компенсацію з позивача судового збору за апеляційну скаргу в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку у розмірі 1362,00 грн. (який є мінімальним, розрахунок: 150% від судового збору 908,00 грн., який був мінімальним станом на 01.01.2021 року, враховуючи дату подачі позову позивачем у цій справі у 2021 році).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що відповідачем у цій справі було сплачено судового збору за апеляційну скаргу як при оскарженні рішення суду першої інстанції у повному обсязі у розмірі 3009,85 грн. - а.104 (розрахунок: 908,00 грн. + 1098,56 грн. = 2006,56 грн. *150%/100% = 3009,84 грн.).

Хоча, в силу вимог ст. 6 ч. 4 ЗУ «Про судовий збір» якщо скаргу подано про перегляд судового збору в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги вираховується і сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Однак, як вбачається із змісту вищезазначеної апеляційної скарги відповідача в мотивувальній частині він фактично оскаржував рішення суду лише в частині стягнутого з нього на користь позивача розміру середнього заробітку, але у резолютивній частині апеляційної скарги він просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції у цій справі переглянути у повному обсязі: в частині стягнення середнього заробітку скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову у розмірі 16899,48 грн., в іншій частині стягнення середнього заробітку відмовити, а в частині стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без змін, тому апеляційний суд і переглядав рішення суду першої інстанції у цій справі у повному обсязі.

За змістом вимог ст. 7 ч. 1 п. 1 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі … внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2022 року у цій справі змінити, зменшивши:

- розмір стягнутого з Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД» (ЄДРПОУ 14313317) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку до 33136,21 грн.,

- розміру судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку з Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до 908,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 01.05.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.