Справа № 369/5773/22
Провадження № 2/369/1602/23
02.03.2023 року м. Київ
Києво - Святошинський районний суд Київської області у складі:
Головуючої судді Ковальчук Л.М.,
за участю секретаря Павлової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідачі), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 26.04.2016 року. Крім позивача, в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , разом з тим відповідачі не проживають в даній квартирі з 2018 року. Позивач ОСОБА_1 є людиною похилого віку, проживає лише за рахунок пенсії. Сплата комунальних послуг з розрахунку на кількість зареєстрованих осіб для неї досить складно. Реєстраціє відповідачів створює перешкоди для отримння позивачем житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунок визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою.А тому, позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язати відповідні органи зняти з реєстрації даних осіб.
Ухвалою суду від 12.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву на позов не надавали та не просили розглядати справу за їх відсутності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 26.04.2016 року.
Згідно із ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.
Той факт, що відповідачі не проживають у спірній квартирі підтверджується, окрім пояснень позивача, викладених у позовній заяві, актом депутата Вишневої міської ради від 18.06.2022 року про факт не проживання за вищевказаною адресою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несуть та не несли, комунальні послуги та електроенергію не сплачували, доказів того, що вони намагаються вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою вони тривалий час не цікавляться.
Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні більше чотирьох років, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.ст. 76-78, 81 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги в частині примусового зняття відповідачів з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.
Крім того, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації.
Відповідно до п.34 постанови №5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Зазначене свідчить, що питання зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про позбавлення права власності на жиле приміщення.
Однак, звертаючись з вимогами про зняття з реєстрації відповідачів, позивач не зазначив відповідачем органу до повноважень якого відноситься розгляд даного питання, і тому в задоволені позову в цій частині вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 76-83, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 496,20 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_1

ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено: 02.03.2023 року.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК