ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м.Суми

Справа №573/695/22

Номер провадження 22-ц/816/604/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: приватне підприємство Агрофірма «Верес»;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника приватного підприємства Агрофірма «Верес» про залишення позовної заяви без розгляду,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду у липні 2022 року, позивач просив суд витребувати у приватного підприємства Агрофірма «Верес» на свою користь земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,079 га, кадастровий номер :02:001:0132, розташовану на території Терещенківської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що21.01.2022 вона після смерті ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0132. З державного реєстру їй стало відомо, що земельною ділянкою фактично користується ПП АФ «Верес» на підставі договору оренди від 02.11.2015. Але ОСОБА_2 не могла укласти зазначений договір, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства Агрофірма «Верес» про витребування земельної ділянки задоволено.

Витребувано у приватного підприємства Агрофірма «Верес» на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0132, площею 5,079 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського району (колишнього Білопільського району) Сумської області.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між відповідачем та ОСОБА_2 договір оренди землі від 02.11.2015 року не укладався, то правовідносини за ним не виникли, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, приватне підприємство Агрофірма «Верес» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0132 та :02:001:0083 які належали ОСОБА_2 перебували в користуванні приватного підприємства Агрофірма «Верес». В подальшому позивач набула право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування. Зазначає, що вказаною земельною ділянкою підприємство користується з 2005 року на підставі договору оренди землі від 21.03.2005 та додаткової угоди до нього від 05.08.2008, договору оренди землі від 22.06.2011 та договору від 02.11.2015. Зазначає, що в 2014 році ОСОБА_2 було 79 років. Вказує, що через значний вік та самостійне проживання в Україні, відсутність рідних, які можуть надати їй допомогу, в 2014 році вона переїхала до сина на постійне місце проживання про що повідомила працівників підприємства. Оскільки в наступному році планувалося підвищення орендної плати за землю, то з нею погоджено процедуру підписання договору наперед. За цих умов вона підписала вказаний договір, а потім в листопаді 2015 року до договору було внесено запис про дату 02 листопада 2015 року. Вказує, що саме тому ним було заявлено клопотання про призначення експертизи, проте суд відмовив в її призначенні.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання з нею не погоджуються та зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що ним було погоджено з ОСОБА_2 процедуру підписання договору оренди землі. Крім того, відповідачем не було надано до суду оригіналу договору оренди землі від 2015 року, що і стало підставою неможливості проведення експертизи. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позов підписано представником, який не має право представляти її інтереси в суді, бо довіреність, на підставі якої дії її представник, оформлена в порушення діючого закону.

Позивач до суду не прибула, про час, дату та місце проведення судового засідання була належним чином повідомлена.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, клопотання представника відповідача і вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 21.01.2022 вона після смерті ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0132. З державного реєстру їй стало відомо, що земельною ділянкою фактично користується ПП АФ «Верес» на підставі договору оренди від 02.11.2015. Але ОСОБА_2 не могла укласти зазначений договір, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, до суду в липні 2022 року надійшов позов ОСОБА_1 , підписаний її представником ОСОБА_3 , діючим на підставі довіреності, посвідченої старостою сіл, де заявлено вимогу про витребування у приватного підприємства Агрофірма «Верес» на її користь земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,079 га, кадастровий номер :02:001:0132, розташованої на території Терещенківської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 18.07.2022 року відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин 4, 6 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відноси н ; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За змістом ст. 60 цього Кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як наведено у частині першій статті 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У пункті 18 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

За статтею 59 Конституції України в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності з 30 вересня 2016 року, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до п.16-1 п.п11 Перехідних положень Конституції України в редакції 2016 року,представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом або коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Предметом спору в даній справі є витребування земельної ділянки із чужого володіння, що не дає підстав для визнання такої справи малозначною.

В судовому засіданні представник позивача Редька М.О. підтвердив, що він не є адвокатом і здійснює представництво позивача в суді на підставі виданої довіреності, долученої до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 поданий до суду представником, який не є адвокатом і не тому може здійснювати її представництво в суді по даній справі, позов слід залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, як такий, що поданий від імені заінтересованої особи, особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судому постанові від 10.08.2022 у справі № 592/7206/21.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов - залишенню без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 367, 377, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника приватного підприємства Агрофірма «Верес» задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2023 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного підприємства Агрофірма «Верес» про витребування земельної ділянки залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 травня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина