Справа № 201/8763/21
Провадження № 2/0203/226/2023
УХВАЛА

28 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи питання про визнання обов`язковою явку позивача та (або) її представника у судові засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи №201/8763/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 року, цивільну справу № 201/8763/21, провадження № 2/0203/797/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 23.02.2022 року.

Цивільний позов не відповідав вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 24.02.2022 року був залишений без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви.

18.04.2022 року у встановлений судом строк представник позивача усунув недоліки позовної заяви та надав суду виправлену редакцію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зі зміненою редакцією позовних вимог, в якій позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 11 липня 2014 року.

Ухвалою суду від 25.04.2022 року було прийнято до провадження справу та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У чергове судове засідання, призначене на 28.04.2023 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

07.07.2022 року представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. При цьому представник позивача зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судові засідання, призначені на 07.07.2022 року, 26.08.2022 року, 10.11.2022 року, 07.12.2022 року, 06.03.2023 року, 28.04.2023 року, не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Так, суд викликав відповідача у судові засідання засобами поштового зв`язку за адресою останнього відомого місця проживання на території України: АДРЕСА_1 . Проте до суду повертались листи із поштовими вкладеннями з відмітками пошти: «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «Адресат відмовився». При цьому на запити суду щодо підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача за вказаною адресою, до суду надходили відповіді про те, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на значиться зареєстрованим за вказаною адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ).

Також суд викликав відповідача засобами телефонного зв`язку на номер телефону, вказаний у позовній заяві: « НОМЕР_1 ». Проте від відповідача до суду не надходило заяви про отримання судових повісток за номером вказаного телефону, як і будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні.

Отже, враховуючи вимоги ЦПК України, відповідач вважався таким, що не був повідомлений належним чином про дати, час та місце проведення судових засідань, а це своєю чергою, унеможливлювало розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, в тому числі в порядку заочного розгляду, щодо чого не заперечувала позивач.

Суд під час вивчення матеріалів справи встановив, що на момент прийняття справи до провадження за територіальною підсудністю та призначення судових засідань, в матеріалах справи містяться відомості про те, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Індії, місце народження місто Чандігарх, Республіка Індія, та фактично проживає на території Індії за адресою (остання відома адреса місця проживання на території Республіки Індія): АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, на підставі вимог ст. ст. 12, 13, 43, 128, 496-502 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про визнання обов`язковою явку позивача та (або) її представника у судові засідання для надання особистих пояснень та вирішення питання щодо належного повідомлення відповідача, який є громадянином Індії та фактично проживає на території Індії, про що у справі є відповідні відомості.

Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України розглянув питання про визнання обов`язковою явку позивача та (або) її представника у судові засідання за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до положень ст. 496 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до положень ст. ст. 1, 2, 3, 4, 8 Договору між Україною та Республікою Індія про взаємну правову допомогу у цивільних і господарських справах від 18 березня 2004 року № 1618-IV, ратифікований Законом України № 672-VII від 05.11.2013 року, громадяни Договірних Сторін мають право на такий самий правовий захист на території іншої Договірної Сторони відповідно до їхнього законодавства щодо своєї особи, своїх прав та інтересів, як і громадяни останньої Договірної Сторони.

Громадяни однієї Договірної Сторони на території іншої Договірної Сторони відповідно до її законодавства мають право на вільний доступ до суду та інших компетентних органів для подачі позовів та захисту своїх прав та інтересів щодо цивільних та господарських справ на тих самих умовах, як і громадяни останньої Договірної Сторони.

Запити про правову допомогу надсилаються через центральні органи Договірних Сторін.

В Україні Центральним органом є Міністерство юстиції України. В Республіці Індія Центральним органом є Міністерство права і юстиції.

Прохання про надання правової допомоги та додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову запитуваної Договірної Сторони або на англійську мову.

Центральні органи Договірних Сторін на запит на взаємній основі надають одне одному інформацію про своє законодавство та практику в цій країні щодо правових питань, які складають предмет цього Договору.

Запит про вручення документів має містити ім`я і повну адресу особи або осіб, яким мають бути вручені документи, та характер відповідних документів.

Якщо документ не може бути вручений за адресою, зазначеною у запиті про вручення, запитуваний орган вдається необхідних заходів для встановлення правильної адреси. Якщо правильну адресу встановити неможливо, запитуваний орган інформує про це запитуючий орган та повертає документи останньому.

Підтвердження вручення документів підтверджується відповідно до правил, що діють на території запитуваної Договірної Сторони. Вручення підтверджується підписом особи, яка отримала документи. У підтвердженні повинні бути зазначені дата і місце вручення, а також ім`я особи, якій вручено документ.

Аналіз викладених вище норм чинного законодавства України, а також матеріалів справи, вказує на необхідність обов`язкової участі позивача та (або) її представника у судових засіданнях для надання особистих пояснень з метою повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи та необхідності вирішення питання щодо звернення суду України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з метою вручення документів по справі відповідачу, який є громадянином Індії та фактично проживає на території Індії, про що є відповідні відомості в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 43, 128, 353, 496-502 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та (або) її представника адвоката Фуголь Євгена Івановича у судові засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала суду набирає законної сили з момент її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва