Провадження №2/523/249/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шепель В.С.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, скасування висновку за результатами перевірки підстав реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси 23.08.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, скасування висновку за результатами перевірки підстав реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за згодою ТОВ «Цемент» в 2000 році вона вселилась до кімнати АДРЕСА_1 . З 2001 по 2005 роки позивач працювала в ТОВ «Цемент» на посаді інженера. В 2004 році позивач та ТОВ «Цемент» уклали договір найму житлового приміщення. На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 523/19455/13- позивач зареєструвала свої місце проживання за вищевказаною адресою.

Позивач вказує, що вона випадково дізналася про скасування своєї реєстрації за адресою місця проживання та 12.08.2017 року звернулась до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання, та на вимогу відповідача повторно надала необхідні документи. Разом з цим, 03.02.2018 року позивач отримала повідомлення про скасування рішення про реєстрацію місця проживання, яке у свою чергу було датоване 04.12.2017 року, при цьому, позивач вказує, що відповідач проігнорував надані документи, зокрема договір найму житлового приміщення від 01.03.2004 року.

На підставі оспорюваного висновку складеного директором ОСОБА_5 вона була знята з реєстраційного обліку, а 06.02.2018 року адміністратор відділу державних адміністративних послуг в особі ОСОБА_6 , склала протокол про адміністративне правопорушення № П1-2120-2018, згідно якого зазначено, що виявлено проживання без реєстрації місця проживання та порушення ст. 6 ЗК «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Разом з цим, в цей же день винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення, з підстав «не вбачається вини».

Позивач зазначає, що відповідач у справі безпідставно скасував її реєстрацію 04.12.2017 року та лише 30.01.2018 року направив їй повідомлення про скасування реєстрації.

На підставі викладеного позивач просить: визнати дії Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо скасування реєстрації місця проживання протиправними; скасувати висновок за результатами перевірки підстав реєстрації 04.12.2017 року; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.09.2018 року (суддя Бабаков В.П.) відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.02.2021 року суддю ОСОБА_7 звільнено з посади судді Суворовського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно ч. 7 ст. 33 ЦПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 11 ст. 33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (суддя І.В. Сувертак) цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року (суддя І.В. Сувертак) провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, скасування висновку за результатами перевірки підстав реєстрації було закрито з підстав передбачених п.2.ч.1.ст.255 ЦПК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року про закриття провадження у справі скасовано, цивільну справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після надходження зазначеної цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2022 року (суддя В.К. Кисельов) заявлено самовідвід. Ухвалу про самовідвід постановлено з підстав того, що раніше рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019р. по цивільній справі №523/19130/16-ц (головуючий суддя Кисельов В.К.) за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виселення було вирішено спір по суті. Та, відповідно суддею було висловлено думку щодо позовних вимог, які є предметом розгляду даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2022 року, суддю визначено відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року (суддя Мурманова І.М.) цивільну справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду 12.09.2022 року (вх. № 6112) надійшла відповідь на відзив за підписом представника позивача адвоката Шепель В.С. (а.с.222 том № 2).

Ухвалою суду від 15.09.2022 року клопотання третьої особи ОСОБА_4 , про зупинення провадження у справі залишено без задоволення (а.с.235 том № 2).

В подальшому, 01.11.2022 року (вх. № 21021) на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив за підписом представника Департаменту надання адміністративних послуг (а.с.10-15 том № 3).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Також, 24.01.2023 року (вх. № 1876) надійшли письмові пояснення за підписом позивача, де позивач зазначила, що з часу подання позову до суду представники відповідача намагаються переконати суд в тому, що їх дії щодо скасування реєстрації 04.12.2017 року були правомірними, однак, дані твердження є хибними. Позивач зазначає, що відповідач навмисно не звертає увагу на рішення та постанови судів, які набрали чинності. На підставі викладеного зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. (а.с.57-83 том № 3).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Шепель Віталій Сергійович, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Позивач додатково суду пояснила, що дії відповідача щодо зняття її з реєстраційного обліку є неправомірними, вона не надавала рішень, які б надали можливість скасувати її реєстрацію. Зазначила, що повністю підтримує письмові пояснення та позовну заяву, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Піроженко В.М., зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає, відповідачем було подано відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, а відтак відповідач письмово висловив свою позицію щодо позовних вимог. Додатково пояснила, що орган створено в 2016 році, всі дії були вчинені в межах повноважень та закону.

Представник третьої особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, 19.09.2022 року (вх. № 16907) надійшла заява за підписом представника третьої особи Н.Білик щодо можливості розгляду справи за відсутності третьої особи (а.с.237 том № 2).

Треті особа: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про час та місце слухання справи повідомлені належним чином(а.с.87,89,90,91-93 том № 3), про причини не явки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, які наполягали на задоволені позовних вимог, представника відповідача, яка просила відмовити в задоволенні позову, дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши фати і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначила, що за згодою ТОВ «Цемент» в 2000 році вона вселилась до кімнати АДРЕСА_1 . З 2001 по 2005 роки позивач працювала в ТОВ «Цемент» на посаді інженера. В 2004 році позивач та ТОВ «Цемент» уклали договір найму житлового приміщення. На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 523/19455/13- позивач зареєструвала свої місце проживання за вищевказаною адресою 25.04.2015 року.

Позивач вказує, що вона випадково дізналася про скасування своєї реєстрації за адресою місця проживання та 12.08.2017 року звернулась до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання, та на вимогу відповідача повторно надала необхідні документи. Разом з цим, 03.02.2018 року позивач отримала повідомлення про скасування рішення про реєстрацію місця проживання, яке у свою чергу було датоване 04.12.2017 року, при цьому, позивач вказує, що відповідач проігнорував надані документи, зокрема договір найму житлового приміщення від 01.03.2004 року.

На підставі оспорюваного висновку складеного директором ОСОБА_5 , вона була знята з реєстраційного обліку, а 06.02.2018 року адміністратор відділу державних адміністративних послуг в особі ОСОБА_6 , склала протокол про адміністративне правопорушення № П1-2120-2018 від 06.02.2018 року згідно якого зазначено, що виявлено проживання без реєстрації місця проживання та порушення ст. 6 ЗК «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Разом з цим, в цей же день винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення, з підстав «не вбачається вини».

Позивач зазначає, що відповідач у справі безпідставно скасував її реєстрацію 04.12.2017 року та лише 30.01.2018 року направив їй повідомлення про скасування реєстрації. Позивачу не відомо на підставі яких документів відповідач ініціював перевірку місця реєстрації.

На підставі викладеного позивач просить: визнати дії Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо скасування реєстрації місця проживання протиправними; скасувати висновок за результатами перевірки підстав реєстрації 04.12.2017 року; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Згідно позовної заяви (а.с.1-12 том № 1) позивач зазначає, що 12.08.2017 року знову звернулась до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання. До заяви надала наступні документи: договір найму з ТОВ «Цемент» від 01.03.2004 року; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року (справа № 523/18441/14); рішення апеляційного суду Одеської області від 06.06.2017 року (провадження №22-ц/785/2373/17); постанову Вищого Господарського суду України від 02.04.2014 року та квитанцію про сплату адміністративних послуг.

Разом з цим, 03.02.2018 року позивач отримала повідомлення від 04.12.2017 року про скасування реєстрації місця проживання.

Судом досліджується оскаржуваний висновок за результатами перевірки підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи від 04.12.2017 року за підписом директора Департаменту Є.Г. Абрамової.

Висновком встановлено, що до міського відділу державних адміністративних послуг управління державних адміністративних послуг Департаменту, 12.08.2017 року звернулась ОСОБА_1 , з метою отримання адміністративних послуг з реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Заява про реєстрацію місця проживання особи зареєстрована Департаментом за № К1-91738-ф/л.

Для отримання адміністративної послуги з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , були надані рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2014 року по справі № 523/18449/13-ц, яким вирішено в позовних вимогах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , третя особа: обслуговуючий кооператив «житлове об`єднання «Цементник» про виселення відмовити.

В свою чергу, рішенням Апеляційного Одеської області від 16.04.2015 року по справі № 523/19455/13-ц (яке за твердження позивача остання не надавала департаменту) апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 , задоволено частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 7.09.2014 року в частині визнання ОСОБА_9 , і ОСОБА_3 , такими, що не набули та не мають права користування жилим приміщенням і реєстрації місця проживання скасовано.

Відмовлено ОСОБА_1 , у позові до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання такими, що не були і не мають права користування жилим приміщенням та реєстрації місця проживання.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2014 року змінено. Резолютивна частина рішенні суду викладена в наступні редакції: позов ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлове об`єднання «Цементник», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними та скасування рішення загальних зборів та ордеру на жиле приміщення задоволено частково.

Визнано недійсним рішення загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Житлове об`єднання «Цементник» від 12.09.2013 року, протокол № 6 в частині надання ОСОБА_3 , права зайняття жилої площі 19,8+20,1 м.2, кімнат №№8,33 у гуртожитку по АДРЕСА_3 і визнати недійним ордер від 30.09.2013 року, виданий обслуговуючим кооперативом «Житлове об`єднання «Цементник» на ім`я ОСОБА_3 , на право зайняття із сім`єю з 2 осіб жилої площі 19,8м2 +20,1 кімнат №№8,33 гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Таким чином, вказані рішення суду не дають ОСОБА_1 , права на реєстрацію місця проживання, не підтверджують право власності або користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , як того вимагає чинне законодавство.

В оскарженому висновку також зазначено, що згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 10.09.2015 року № 43645752, право власності обслуговуючого кооперативу «Житло об`єднання «Цементник» на будівлю гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 - скасовано.

Враховуючи п.18 Правил, передбачено виключний перелік рішень суду, які є підставою для реєстрації місця проживання, зокрема, рішення суду про надання особі права на вселення до житлового приміщення або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 від 12.08.2017 року проведена на підставі неналежних документів.

Згідно з п.28 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 реєстрація місяця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства, отже реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.08.2107 року підлягає скасуванню.

Висновком вирішено: у відповідності до п. 28 Правил: заступнику начальника міського відділу державних адміністративних послуг управління державних адміністративних послуг Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Гончаровій В.В.: скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; про прийняте рішення надіслати письмове повідомлення за формою згідно з додатком № 17 Правил, в якому зазначити підстави його прийняття тощо (а.с.18-19 том №1).

Отже, згідно дослідженого Висновку судом встановлено, що департаментом на підставі перевірки було встановлено порушення Правил проведення реєстрації, а відтак було вирішено скасування реєстрації ОСОБА_1 , від 12.08.2017 року.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом зазначила, що позивач скасовуючи її реєстрацію не прийняв та проігнорував факт того, що вона просила здійснити її реєстрацію на підставі інших документів, крім іншого, відповідач ініціював перевірку реєстрацію без зазначення підстав її проведення.

Щодо документів які позивач надала на підтвердження права на реєстрацію, суд зазначає.

Як встановлено судом, та неодноразово було встановлено іншими судовими рішеннями, між ТОВ «Цемент» та ОСОБА_1 , 01 березня 2004 року було укладено договір найму жилого приміщення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням господарського суду Одеської області від 03 березня 2010 року по справі №20/5-10-453 задоволено позов обслуговуючого кооперативу «Житлове об`єднання «Цементник». Визнано за обслуговуючим кооперативом «Житлове об`єднання «Цементник» право власності на будівлю гуртожитку, загальною площею 1397, 8 кв.м, жилою площею 711, 3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з цим, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04 червня 2014 року, рішення господарського суду Одеської області від 03 березня 2010 року скасовано. Позов обслуговуючого кооперативу «Житлове об`єднання «Цементник» залишено без розгляду. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття, тобто 04 червня 2014 року.

Разом з цим, судом встановлено, що також було встановлено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06.07.2017 року у справі № 523/18441/14-ц те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року КП «ЖКС «Пересипський» було залучено до справи як правонаступника ОК «Житлове об`єднання «Цементник».

Розпорядженням № 231 від 28.07.2016 року КП ЖКС «Пересипський» прийняв на баланс гуртожиток по провулку Хутірському буд. 6/1 та 6/2 у м. Одесі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року у справі № 523/18441/14-ц залучено Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради, як структурний підрозділ Одеської міської ради, яка в свою чергу являється власником приміщення, виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень (а.с.50-52 том №1).

Отже, з даного слідує, що позивач надаючи Департаменту надання адміністративних послуг договір найму житлового приміщення з ТОВ «Цемент» від 01.03.2004 року, була обізнана щодо того, що станом на 2016 рік спірний житловий будинок вже перебував на балансі КП ЖКС «Пересипський», оскільки позивач безпосередньо приймала участь в судових засіданнях в яких дані факти були встановлені.

Слід зазначити, що в подальшому, як особисто й зазначає позивач у позові вона надала Департаменту договір найму житлового приміщення укладеного з Суворовською районною адміністрацію Одеської міської ради від 11.01.2018 року і її було зареєстровано за зазначеною адресою.

Щодо рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року у справі №523/18441/14-ц, суд зазначає наступне.

Згідно вказаного рішення - в задоволенні позовних вимог Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про розірвання договору найму, виселення відмовлено (а.с.50 том №1).

Щодо рішення Апеляційного суду Одеської області від 06.06.2017 року (справа № 523/18441/14 /провадження 22-ц/785/2373/17), яким були до речі встановлені факти передання будинку на баланс КП ЖКС «Пересипський» - апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року змінено в частині мотивування відмови. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.51-52 том №1).

Щодо постанови Вищого Господарського Суду України від 02.04.2014 року (справа №20/5-10-453) касаційну скаргу задоволено. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2014 року у справі № 20/5-10-453 скасовано. Справу направлено до Одеського апеляційного господарського суду для здійснення розгляду апеляційної скарги по суті (а.с.53-55 том№ 1).

У відзиві на позов (а.с.82-90 том №1) представник відповідача зазначає, що Департамент при здійсненні своїх повноважень з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання керується ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в України» та Правилами реєстрації місця проживання, що затвердженні постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207.

Відповідно до п. 28 Правил передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації місця проживання/перебування особи.

Щодо підстав проведення перевірки представник відповідача зазначив, що підставою для такої перевірки слугувала ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 03.11.2017 року у справі № 523/19130/16-ц про витребування інформації щодо підстав поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , що й стало підставою для проведення перевірки та встановлення законності такої реєстрації. Під час перевірки були виявлені певні сумніви у проведенні реєстрації, у зв`язку з цим, було встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , була проведена на підставі документів, які не надали право на реєстрацію місця проживання.

У відзиві представник зазначає, що в подальшому, позивач подала до департаменту знову документи на проведення реєстрації місця проживання, в результаті розгляду яких у Департаменту не виникло сумніву та не було підстав для відмови у реєстрації місця проживання (а.с.82-90 том № 1).

Отже, вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного позивачем Висновку Департаментом зазначено, що відповідно до п. 18 Правил передбачений вичерпний перелік рішень суду, які є підставою для реєстрації місця проживання.

Так, згідно п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подають: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Отже, згідно даного переліку затвердженого постановою КМУ вбачається, що позивачем не було надано Департаменту документів, які відповідно вказані в даному переліку Правил, зокрема документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

Судом встановлено, що надані позивачем документи до Департаменту не підтвердили наявності підстав, які прямо перераховані в підпункті 4 п.18 ст. 6 Правил, а відтак, Висновок за результатами перевірки підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи від 04.12.2017 року було винесено на законних підставах. Договір найму житлового приміщення з ТОВ «Цемент» від 01.03.2004 року, який був наданий позивачем до Департаменту надання адміністративних послуг ОМР не надавав права позивачу для реєстрації місця проживання, оскільки на час звернення із заявою, гуртожиток вже не належав ТОВ «Цемент».

Щодо підстав які стали причиною проведення перевірки судом встановлено, що такими підстави стала ухвала Суворовського районного м. Одеси від 19.10.2017 року про витребування інформації щодо підстав поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Згідно ухали Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 року (справа №523/19130/16-ц) постановлено: витребувати з Центру надання адміністративних послуг інформацію з яких підстав було здійснено поновлення реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Витребувано з Центрального адресного бюро інформацію з якому часу та з яких підстав було здійснено реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснено, що в разі неможливості подати докази, які вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Згідно п.28 Правил - реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.

Працівник органу реєстрації: формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Реєстру відповідно до Порядку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ст. 19 Конституції України.

З огляду на зазначене судом встановлено, що Департаментом надання адміністративних послуг підстави перевірки проведеної реєстрації були здійснені в межах наданих повноважень та в межах Закону, що в подальшому стало підставою для винесення Висновку за результатами перевірки.

Судом не приймаються та не досліджуються інші доводи та аргументи сторін, як такі, що не мають відношення до предмету спору, оскільки, позовні вимоги заявлені щодо визнання дій протиправними та скасування висновку за результатами перевірки, а отже, суд не може оцінювати та досліджувати докази, що не стосуються предмету позовних вимог.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на предмет позовних вимог, судом встановлено, що позивач не надала жодних належних та достовірних доказів, які б підтвердили позовні вимоги, та довели неправомірність дій відповідача стосовно Висновку від 04.12.2017 року.

В ході розгляду справи судом встановлено, що оскаржуваний позивачем Висновок за результатами перевірки від 04.12.2017 року Департаментом було постановлено в межах наданих Департаменту повноважень, а відтак, підстав для його скасування та визнання дій протиправними судом не встановлено.

Судом приймаються до уваги твердження представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки, останні знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Статтею ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати понесені позивачем до відшкодування також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 272-274, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, скасування висновку за результатами перевірки підстав реєстрації залишити без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.03.2023р.

Суддя: