ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/498/21 Номер провадження 22-ц/814/885/23Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.Ю. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційними скарг ами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2021 року, ухвалене суддею Алтуховою О.Ю., повний текст складено - 10 серпня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради, третя особа: Житловий кооператив «Правда», про визнання права власності на майно

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Харківської міської ради, третя особа: Житловий кооператив "Правда", про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиною спадкоємицею після смерті останньої є її дочка. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме кооперативну квартиру, загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., кількість кімнат 3, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій як члену Житлового кооперативу «Правда». 12.04.1978 року ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Московського району м. Харкова від 15.03.1978 року №74 було видано ордер №02964 на квартиру АДРЕСА_3 . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 11.07.1984 року вулицю Петрозаводську було перейменовано у АДРЕСА_4 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.06.1984 року шлюб між батьками було розірвано. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) про розподіл майнового паю (паєнакопичень та квартири) визнано право приватної власності за ОСОБА_2 на пай в сумі 2549,83 руб., виділено йому у користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконом та 1/2 площі місць загального користування квартири АДРЕСА_1 ; визнано право приватної власності за ОСОБА_3 на пай в сумі 2549,83 руб., виділено їй у користування кімнату 13,9 кв.м. та 1/2 площі місць загального користування цієї квартири. Вказує, що у 1990 році її батьки набули право власності на вказану квартиру шляхом виплати усіх пайових внесків як члени ЖК «Правда». Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів від 16.10.1984 року затверджено нову нумерацію, відповідно до якої будинок АДРЕСА_5 став будинком АДРЕСА_4 . Рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 року вул. Корчагінців перейменовано у вул. Амосова. У 1990 році її батьки набули право власності на вказану квартиру шляхом виплати усіх пайових внесків, але право власності на квартиру не оформили з невідомих підстав. Позивач є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Постановою від 08 грудня 2020 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у матеріалах спадкової справи №508/17, заведеної після померлої ОСОБА_3 , відсутні документи, що підтверджують право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що на час смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 була власником 1/2 частки спірної квартири.

23 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Харківської міської ради, третя особа: Житловий кооператив «Правда», в якому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов мотивовано тим, що у період шлюбу із ОСОБА_3 вони придбали кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на пай, який знаходиться в ЖБК «Звездний» у розмірі 2 549,83 руб. та виділено у його користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконом та 1/2 площі загального користування квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на пай у розмірі в сумі 2549,83 руб. та виділено у її користування кімнату 13,9 кв.м., а також 1/2 площі загального користування цієї ж квартири. У 1990 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків як члени ЖК «Правда». У 2015 році ОСОБА_2 звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, проте отримав відмову (а.с. 55-58).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови (а.с. 106-108).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено в повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що померла ОСОБА_3 за життя набула право власності на частину спірної квартири шляхом повної сплати свого пайового внеску за квартиру, матеріали справи не містять, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, що не позбавляє її права, зібравши належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, повторно звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_2 мотивоване тим, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що ОСОБА_2 набув право власності на частину спірної квартири шляхом повної сплати свого пайового внеску за квартиру, матеріали справи не містять, тому у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, що не позбавляє його права, зібравши належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, повторно звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для звернення до суду є те, що відсутня інша можливість прийняття нею спадщини після смерті матері. Вказує, що у 1990 році її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули право власності на спірну квартиру шляхом виплати усіх пайових внесків, але право власності на квартиру не оформили з невідомих підстав. Зазначає, що ОСОБА_3 була членом ЖК «Правда», вартість квартири АДРЕСА_3 була виплачена повністю у сумі 2 490,82 руб., перший пайовий внесок був внесений у грудні 1976 року, останній 01 березня 1990 року. Про те, що право власності на квартиру не зареєстровано належним чином, їй стало відомо лише після смерті матері. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність, який діяв станом на березень 1990 року, член житлового кооперативу, що повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, придбаває право власності на це майно. Вважає, що станом на час своє смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була власником 1/2 частки спірної квартири. Однак, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що відсутні докази, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на частину спірної квартири шляхом повної сплати свого пайового внеску за квартиру. Вказує, що вартість спірної квартири була повністю виплачена у розмірі 2 490,82 руб., однак батько ОСОБА_3 отримав довідку про виплату паю, а мати за життя таку довідку про сплату своєї частини паю не отримала. Для отримання права на спадщину вона та її представник неодноразово зверталися до ЖК «Правда» із запитом про отримання довідки, проте, відповіді не надали, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду та рішенням суду було зобов`язано ЖК «Правда» надати їй довідку про виплачений ОСОБА_3 пай. Після набрання рішенням суду законної сили ЖК «Правда» ігнорували її звернення та не виконували його, тому вона звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України. 31.08.2020 року голова ЖК «Правда» видав їй довідку №27 про виплачений ОСОБА_3 пай, однак дана довідка містила помилку в нумерації квартири, де було зазначено «558а» замість правильного номеру «558». На її звернення щодо помилки у довідці їй було обіцяно виправити помилку, забравши у неї оригінал довідки, однак після цього голова ЖК «Правда» ОСОБА_4 таку довідку так і не видав. На звернення її представника голова ЖК «Правда» повідомляє, що у нього відсутні законодавчо визначені повноваження видавати таку довідку та посилається на запровадження у 2012 році реформи у сфері надання адміністративних послуг, через що у нього відсутні повноваження видати таку довідку. На запити Центр надання адміністративних послуг та Центр надання адміністративних послуг з питань нерухомості щодо надання відомостей про виплату пайових внесків надана відповідь, що до їх компетенції надання такої інформації не входить. Вказує, що згідно п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМ України №1127 від 25.12.2015 року, для проведення державної реєстрації на кооперативну квартиру в будинку, будівництво якого та прийняття в експлуатацію відбулося до 01.01.203 року, державному реєстратору потрібно подати лише два документи: довідку кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі та технічний паспорт на квартиру. Таким чином, законодавчо закріплено, що довідку про внесення членом кооперативу пайового внеску видає саме кооператив. Вказує, що у суді першої інстанції 05.08.2021 року представником ЖУ «Правда» було повідомлено, що ОСОБА_3 не було виключено зі складу членів кооперативу, ЖК «Правда» не звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 з приводу несплати пайових внесків, що вказує на повну сплату померлою ОСОБА_3 пайових внесків. Представник ЖК «Правда» не змогла суду зазначити, чи передавалася куди-небудь інформація щодо сплати пайових внесків усіх членів ЖК «Правда» та де вона зберігається. Також вказує, що звертала увагу суду на те, що у рішенні суду від 06.08.1985 року, в якому зазначено, що станом на 01.12.1984 року сума паєнакопичень складає 5 099,66 руб., залишок невиплаченого кредиту складає 2030,80 руб., та враховуючи, що за даним рішенням суду ОСОБА_3 було визнано право власності на пай у цьому ж кооперативі у розмірі 2549,83 руб, що перевищує залишок, і свідчить про сплату нею паю. Крім цього, з відповіді начальника Домоуправління №2 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Фрунзенського району №58 від 31.08.2021 року вбачається, що ЖК «Правда» всі пайові внески були виплачені у березні 1990 року. Вказує, що саме через ненадання довідки головою ЖК «Правда» про сплату пайових внесків їй було відмовлено нотаріусом в оформленні права на спадщину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 28.08.1971 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого мають доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У період шлюбу у 1978 році за спільні кошти із ОСОБА_3 була придбана ізольована кооперативна квартира АДРЕСА_6 . Членом кооперативу була ОСОБА_3 . 12.04.1978 року ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Московського району м. Харкова від 15.03.1978 року №74 було видано ордер №02964 на спірну квартиру. У даній квартирі проживали та були зареєстровані, він, його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_1 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.06.1984 року шлюб між ними було розірвано. Також посилається на рішення цього ж суду від 06.08.1985 року про розподіл паєнакопичень та про визнання за кожним із них права приватної власності на пай у розмірі по 2549,83 руб. та виділення у користування відповідних кімнат у квартирі. Вказує, що у 1990 році він та ОСОБА_3 набули права власності на вказану квартиру шляхом виплати усіх пайових внесків, а саме по частині квартири кожний. Сплата ним пайових внесків підтверджується довідкою голови ЖК «Правда» від 03.11.2015 року. Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 є донька ОСОБА_1 . Вказує, що за життя ОСОБА_3 вони не зареєстрували право власності на квартиру, оскільки стосунки між ними були погані і вона не хотіла з невідомих причин здійснювати відповідні реєстраційні дії. Вказує, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що довідка від 03.11.2015 року за підписом голови та бухгалтера ЖК «Правда» про те, що він є власником частки квартири та його частка повністю сплачена у березні 1990 року, не містить печатки ЖК «Правда» та доказів того, що особи, які її підписали, не мали повноважень голови та бухгалтера ЖК «Правда» на час її складення. Також вказує, що оригінал довідки №51 від 03.11.2015 року містить печатку та штамп вихідної кореспонденції ЖК «Правда», що спростовує викладене у рішенні суду першої інстанції, копію якої додав до апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа житловий кооператив «Правда» просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Харківська міська рада просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 20.09.2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження та справа призначена до апеляційного розгляду на 01.03.2022 року о 14-15 год., з повідомленням учасників справи (а.с. 195-196,200).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 03.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 141).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.08.2022 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 23.01.2023 року о 10-20 год., з повідомленням учасників справи (а.с. 242).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином 02.03.2023 року повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик в цивільній справі на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 277-281). Позивач ОСОБА_1 07.03.2023 року подала суду заяву про розгляд справи за її відсутність та за відсутності її представника. Відповідач ОСОБА_2 07.03.2023 року подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Третя особа ЖК «Правда» 07.03.2023 року надала пояснення, що свідчить про її обізнаність відносно дати, часу і місця розгляду справи. Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на підставі рішення виконкому Ради депутатів трудящих міста Харкова від 15 березня 1978 року №74 ОСОБА_3 на сім`ю з трьох осіб (чоловік ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3 ) отримала ордер №02964 на право зайняття трикімнатної квартири, загальною житловою площею 45,05 кв.м. АДРЕСА_7 (а.с. 11).

На підставі рішення №282 від 11.07.1984 року виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів «Про увічнення пам`яті Н. Островського та упорядкування найменування вулиць», рішення №347 від 16.10.1984 року виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів «Про перейменування дільниці вул. Петрозаводської від пр. Тракторобудівників до вул. Сонячної», рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання №12/15 від 20.11.2015 року «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» на сьогодні квартира, яка є предметом розгляду даної справи, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12-15).

Відповідно до положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно положень статті 112 ЦК Української РСР (який діяв у 1990 році) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 Закону України «Про власність», який регулював спірні правовідносини щодо права власності на житло у житлово-будівельному кооперативі, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю сплатив свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно пп. «и» п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону «Про власність», п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім`ю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України), враховуючи, зокрема, таке: до повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати - про право на частку в праві власності на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на пай, який знаходиться в ЖБК «Звездний», в сумі 2549,83 руб. та виділено у його користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконами та 1/2 площі загального користування квартири АДРЕСА_7 ; визнано за ОСОБА_3 право того ж кооперативу в сумі 2549,83 руб. та виділено у її користування кімнату 9 кв.м., а також 1/2 площі загального користування тієї ж квартири; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 400 рублів як різницю в паєнакопиченні (а.с. 16).

На виконання ухвали суду першої інстанції від 16 березня 2021 року про витребування доказів ЖК «Правда» повідомило суд, що у зв`язку із запровадженням у 2012 році реформи у сфері надання адміністративних послуг у голови правління ЖК «Правда» відсутні не тільки законодавчо визначені повноваження видати довідку про виплату майнового паю, а й необхідні для цього відомості. Єдина наявна інформація щодо пайових внесків ОСОБА_3 , яка відома правлінню ЖК «Правда», вказана у рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 1985 року. Жодною іншою інформацією про виплату пайових внесків ЖК «Правда» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за квартиру АДРЕСА_1 правління ЖК «Правда» не володіє (а.с. 130-133).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданим 01 березня 1972 року (а.с. 10).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального у правління юстиції в Харківській області 15 червня 2017 року складено актовий запис № 8802ч та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_2 (а.с. 9).

Дослідженими судом першої інстанції матеріалами спадкової справи №508/17, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , встановлено, що позивач ОСОБА_1 23 червня 2017 року подала до Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 118), за інформацією від 01 вересня 2020 року державного нотаріуса Четвертої харківської міської державної нотаріальної контори (правонаступник Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори) більше ніхто із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкоємцем на майно спадкодавця є дочка ОСОБА_1 (а.с. 127).

Постановою від 08 грудня 2020 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи №508/17, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , відсутні документи, що підтверджують право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач стверджує, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя набула право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , оскільки, будучи членом житлового кооперативу «Правда», виплатила всі внески за вказане майно.

Матеріали справи свідчать, що право власності на частку зазначеної квартири у встановленому законом порядку за ОСОБА_3 зареєстровано не було.

З рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) вбачається, що пайові внески не були сплачені в повному обсязі.

Щодо довідки від 31.08.2020 року, долученої до позову, на підтвердження позовних вимог, то у ній йде мова про те, що ОСОБА_3 була володільцем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 24). Крім того, представник ЖК «Правда» Мінаєв В.А. у поясненнях третьої особи на позовну заяву заперечив факт підписання вказаної довідки.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 , то суд першої інстанції встановив наступне.

Враховуючи викладені вище загальні обставини справи, суд першої інстанції встановив, що матеріали справи містять довідку від 03.11.2015 року за підписом осіб, названих голова та бухгалтер ЖК «Правда, про те, що ОСОБА_2 є володільцем частки квартири АДРЕСА_1 . Частка ОСОБА_2 повністю сплачена у березні 1990 року (а.с. 67).

Суд першої інстанції критично оцінив вказану довідку, оскільки вона не містить жодної печатки ЖК «Правда» та доказів того, що особи, які її підписали, мали повноваження голови та бухгалтера ЖК «Правда» на час її складання.

З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2015 року рішенням №26451376 державний реєстратор Харківського міського управління юстиції розглянув заяву ОСОБА_2 від 05.11.2015 року про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1 та відмовив у державній реєстрації прав (а.с. 68).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом спору за первісним позовом є визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Предметом спору за зустрічним позовом є визнання ОСОБА_2 права приватної власності на частину квартири АДРЕСА_1 як набутої у період шлюбу з ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції встановлено та визнається учасниками справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1971 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася донька ОСОБА_1 .

На підставі рішення виконкому Ради депутатів трудящих міста Харкова від 15 березня 1978 року №74 ОСОБА_3 на сім`ю з трьох осіб (чоловік ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 ) 12.04.1978 року отримала ордер №02964 на право зайняття трикімнатної квартири, загальною житловою площею 45,05 кв.м., АДРЕСА_7 (а.с. 11).

На даний час, у результаті перейменування АДРЕСА_3 , спірна квартира АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.06.1984 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

З рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.08.1985 року про розподіл паєнакопичень та квартири вбачається, що донька ОСОБА_1 була передана для подальшого виховання батькові ОСОБА_2 згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.06.1984 року (а.с . 16).

Вище вказаним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.08.1985 року про розподіл паєнакопичень та квартири «визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на пай, який знаходиться в ЖБК «Звездний», в сумі 2549,83 руб. та виділено у його користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконами (з урахуванням перебування спільної дитини на утриманні батька) та 1/2 площі загального користування квартири АДРЕСА_7 ; визнано за ОСОБА_3 право того ж кооперативу в сумі 2549,83 руб. та виділено у її користування кімнату 9 кв.м., а також 1/2 площі загального користування тієї ж квартири; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 400 рублів» як різницю в паєнакопиченні (а.с. 16). З тексту цього рішення суду вбачається, що воно набрало законної сили 17.08.1985 року.

Колегія суддів звертає увагу, що судом, вочевидь, допущена описка у зазначенні кімнати, яка виділяється ОСОБА_3 площею 9 кв.м., оскільки у мотивувальній частині рішення її площа вказана 13,9 кв.м. (15,6 кв.м. +15,6 кв. +13,9 кв.м. = 41,1 кв.м.), згідно ордеру загальна житлова площа квартири вказана 45,05 кв.м.

Крім цього, з рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.08.1985 року про розподіл паєнакопичень та квартири вбачається, що спірна квартира має три кімнати: дві кімнати площею по 15,6 кв.м., які є суміжними, та одна кімната площею 13,9 кв.м., яка є окремою.

Як вбачається зі ксерокопії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 01.10.2020 року, загальна площа квартири складає 65,6 кв.м., житлова площа квартири 45,6 кв.м., а саме: житлова кімната площею 14,2 кв.м., житлова кімната площею 15,7 кв.м., житлова кімната площею 15,7 кв.м. (т.2 а.с. 257-260).

Також з мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що на час його ухвалення повна вартість спірної квартири становила 7 130,46 грн., вартість двох балконів 231,74 руб., вартість двох кімнат по 15,6 кв. м. складає 3 452 руб., вартість кімнати площею 13,9 кв. 1537,75 руб., вартість місць загального користування 1906,15 руб., вартість половини місць загального користування 953,07 руб., процент виплаченого кредиту становив 71,52%, частка позивача ОСОБА_2 в паєнакопиченнях складає 2 549,83 руб., різниця між вартістю виділених позивачу ОСОБА_2 приміщень і його частка у паєнакопиченнях складає 768,56 руб., у зв`язку з тим, що з позивачем залишається проживати неповнолітня донька, позивач претендує на дві кімнати (а.с. 66).

Аналізуючи зміст цього рішення суду та виходячи з фактичних обставин, встановлених судом та викладених у цьому рішенні, вбачається, що повна вартість квартири становить 7 130,46 руб., з якої: вартість 2-х кімнат площею по 15,6 кв.м. - 3 452 руб., вартість 2-х балконів - 231,74 руб., вартість кімнати 13,9 кв. м. 1537,75 руб., вартість місць загального користування 1906,50 руб, а всього 7 127,65 грн., що співпадає у вартості (різниця всього складає 2,81 руб. =7130,46 руб. 7127,65 руб.).

Виходячи з того, що цим рішенням суду як за ОСОБА_2 , так і за ОСОБА_3 було визнано право власності на частині паєнакопичень, що складало по 2 549,83 руб., то всього подружжям ОСОБА_5 під час шлюбу було сплачено паєнакопичень за квартиру у розмірі 5 099,66 руб., що дійсно від загальної вартості квартири 7 130,46 руб. (7127,65 руб.) складає 71,52% (71,54%), як і зазначено у рішення суду від 06.08.1985 року.

Якщо рахувати вартість приміщень у спірній квартирі, які були виділені цим рішенням суду у користування позивачу ОСОБА_2 , то вбачається, що йому виділено: 2 кімнати площею по 15,6 кв.м. вартістю 3 452 руб., 2 балкони вартістю 231,74 руб., частина місць загального користування вартістю 953,07 руб., а всього загальною вартістю 4 636,81 руб.

Вартість приміщень у спірній квартирі, які були виділені цим рішенням суду відповідачу ОСОБА_3 , то їй було виділено: 1 кімната площею 13,9 кв.м. вартістю 1537,75 руб., частина місць загального користування вартістю 953,07 руб., а всього загальною вартістю 2 490,82 руб. Якщо додати вартість вказаних приміщень, які виділені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то їх сума складає 7127,63 руб., що відповідає вище вказаній дійсній загальній вартості квартири 7 130,46 руб. (7127,65 руб.).

Також, виходячи із зазначеної у рішенні суду вартості 1 кв.м. житлової площі квартири 110,63 руб. х 45,1 кв.м. (розмір загальної житлової площі), то її вартість складає 4 989,41 руб. + 1960,50 руб. (вартість місця загального користування площею 17,23 кв.м.) + 231,74 руб (вартість 2-х балконів), а всього 7 127,65 руб.

Далі, виходячи із загальної вартості квартири - 7 127,65 руб. та встановленої рішенням суду від 06.08.1985 року вартості частки ОСОБА_3 2 549,83 руб., різниця складає 4 577,82 руб.

Позивачем у даній справі ОСОБА_1 до позову додана довідка ЖК «Правда» від 03.11.2015 року за підписом голови ЖК «Правда» Кирнос Л.С. та бухгалтера ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2 дійсно є власником квартири АДРЕСА_1 , доля ОСОБА_2 вартості квартири виплачена повністю у сумі 4 639,81 руб. у березні 1990 року, перший внесок у розмірі 3 062, 00 руб. внесено у грудні 1976 року. (а.с. 20).

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції критично оцінив вказану довідку, оскільки вона не посвідчена печаткою ЖК «Правда» та у справі відсутні докази того, що вказані особи, які її підписали, мали повноваження голови та бухгалтера ЖК «Правда» на час її складання.

Крім цього, на а.с. 24 міститься довідка №37 від 31.08.2020 року за підписом голови правління ЖК «Правда» В.А. Мінаєва та бухгалтера ЖК «Правда» В.А. Мінаєва, яка видана ОСОБА_1 про те, що власником квартири АДРЕСА_1 , є померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , вартість квартири в сумі 2 490,82 руб. виплачена повністю 01.03.1990 року, перший пайовий внесок у сумі 3 062,00 руб. внесений у грудні 1976 року, ОСОБА_3 постійно проживала і була зареєстрована з 22.05.1978 року по 13.06.2017 року, загальна площа квартири 22,52 кв.м., жила площа 13,9 кв.

Вбачається, що ця довідка має кутовий штамп ЖК «Правда», на ньому зазначений вихідний №37 від 31.08.2020 року, проте, цю довідку суд першої інстанції також не взяв до уваги, мотивуючи тим, що у ній вказано квартира АДРЕСА_3 , крім того, представник ЖК «Правда» Мінаєв В.А. у поясненнях третьої особи на позовну заяву заперечив факт підписання вказаної довідки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вбачається бездіяльність ЖК «Правда» у наданні сторонам у справі та суду на його запит інформації щодо проведення оплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спірну квартиру за період проведення такої оплати.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що фактичні обставини, встановлені у рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.08.1985 року про розподіл паєнакопичень та квартири, підтверджуються зібраними доказами у даній справі, яка є предметом апеляційного перегляду.

По справі також вбачається, що рішенням виконкому Харківського міської ради депутатів трудящих від 18.07.1977 року №888 «Про реорганізацію ЖСК «Правда» та ЖСК «Топаз» у зв`язку з територіальними змінами меж Фрунзенського та Московського районів, деякі будинки житлово-будівельних кооперативів виявилися у різних районах міста, що утруднює керівництво їх діяльністю, тому з метою приведення місцезнаходження ЖСК у відповідність з їх територіальним розташуванням вирішено дозволити створення нового ЖСК «Звездний» (а.с. 265-266).

По справі також вбачається, що будинок АДРЕСА_8 був побудований у 1978 році за рахунок коштів членів Житлового кооперативу «Правда», обслуговувався у складі Житлово-експлуатаційної організації «Управління будинками №42 Житлово-будівельного кооперативу «Звездний» до 1999 року (а.с. 262,264).

Згідно ч. 1,3 ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинним з 15.04.1992 року та 20.06.2007 року втратив чинність у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право

розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати

в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 16 вказаного Закону, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права

регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Виходячи з того, що є доведеним той факт, що колишнім подружжям Заговенками на час набрання чинності Закону України «Про власність» було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 , тому у відповідності до вимог ст.15,16 вказаного Закону вони набули її у власність.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 .

Між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутній спір щодо часток кожного у вказаній квартирі, а саме щодо по частини квартири за кожним. ОСОБА_2 набув право на цю частку квартири у результаті сплати частково пайових внесків за неї. На час смерті ОСОБА_3 шлюб між подружжям було розірвано. ОСОБА_1 , як донька померлої ОСОБА_3 , є спадкоємицею першої черги за законом в силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України, тому їй у порядку спадкування належить решта частина цієї квартири.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що з часу сплати 01.03.1990 року останнього платежу паєнакопичень за спірну квартиру ні ЖСК «Звездний», ні ЖСК «Правда» не зверталися до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з вимогою чи до суду з позовом про стягнення заборгованості з паєнакопичень, що свідчить про те, що станом на вказану дату вони були повністю сплачені колишнім подружжям ОСОБА_5 .

З урахуванням вище викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що первісний та зустрічний позови є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням судом першої інстанції норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення первісного та зустрічного позову.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 1,3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради, третя особа: Житловий кооператив «Правда», про визнання права власності на майно та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Харківської міської ради, третя особа: Житловий кооператив "Правда", про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на решту частину квартири АДРЕСА_1 , як набуту під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов