Провадження № 2/185/736/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 травня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря Преображенської К.О., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Павлоградська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку житлового будинку з відповідними до нього господарськими будівлями та спорудами та частку земельної ділянки порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Павлоградська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку житлового будинку з відповідними до нього господарськими будівлями та спорудами та частку земельної ділянки порядку спадкування за законом, просить суд:

- встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград, Дніпропетровської області є батьком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 загальною площею 0,5045 га в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначає, що після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно. У зв`язку з різним написанням прізвища батька та його прізвища, він не може належним чином оформити спадщину.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідачів та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлено наступне. Позивач ОСОБА_5 є рідним сином ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28.10.2022 року позивач звернувся до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, а саме на: 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою загальною площею 0,5045 га. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 позивачу було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2022р. у зв`язку з тим, що відсутній факт родинних відносин між позивачем та померлим, відсутній факт належності спадкового майна померлому, право власності на земельну ділянку не зареєстровано належним чином за померлим.

У зв`язку з вищевказаним, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 .

Так, відповідно до наявних документів, вбачається, що померлий завжди мав прізвище « ОСОБА_6 », в саме:

- 25.12.1974 року батьки зареєстрували шлюб, на підтвердження чого було отримано свідоцтво про шлюб, де їх прізвища зазначені, як « ОСОБА_6 ».

- ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася сестра ОСОБА_7 . Свідоцтво про народження відповідно до якого прізвище батька зазначено як « ОСОБА_6 ».

- ІНФОРМАЦІЯ_4 народився Позивач. Свідоцтво про народження де прізвище батька зазначено як « ОСОБА_6 ».

- трудовою книжкою із зазначенням прізвища батька (мовою ориг.) - ОСОБА_8 ;

- військовим квитком НОМЕР_2 , виданим батькові (мовою ориг.) - ОСОБА_8 ;

- копією паспорта матері серії НОМЕР_3 із зазначенням прізвища « ОСОБА_6 »:

- пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 , яке видане матері на ім`я

ОСОБА_2 .

У 2005 році при відновленні документів, після втрати, а саме:

- паспорта гр. України, серії НОМЕР_5 виданий 25.05.2005р Павлоградським РВ УМВС України в Дніпропетр. обл.

- свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 від 20.05.2005р.

прізвище померлого батька було записано як « ОСОБА_9 », у той час як в усіх інших членів сім`ї залишилось прізвище « ОСОБА_6 ».

Таким чином, відповідно до вищевикладеного, вбачається, що у зв`язку із заміною у 2005 році батьком документів, внаслідок транслітерації при перекладі з російської мови на українську мову його прізвище було записано як « ОСОБА_9 ».

Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи наведене, оцінюючи наявні у справі докази суд вважає, що факт родинних відносин між сином ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_1 знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Належність спадкового майна померлому ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частки підтверджується договором дарування від 06.04.1996р., зареєстрованого в реєстрі за № 745, відповідно до якого (мовою ориг.) « ОСОБА_10 » подарувала (мовою ориг.) « ОСОБА_8 (внук) и ОСОБА_11 , от имєни которой действует ОСОБА_12 , жилой дом с примыкающими постройками», що знаходиться (мовою ориг.) « АДРЕСА_1 , Павлоградского района Днепропетровской области и земельный участок размером 0,5045 га», а також технічним паспортом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , складеним на 27.03.1996р. на власника будинку (мовою ориг.) - « ОСОБА_13 » ( у розмірі 1/2 частка).

Витяг з рішення 01.12.1993 року про передачу земельної ділянки у приватну власність і постійне користування ОСОБА_10 та Акт встановлення меж земельної ділянки, що надається у приватну власність ОСОБА_10 від 27.03.1996р. підтверджують, що земельна ділянка загальною площею 0,5045 га належить дарувальнику за вищевказаним договором.

Як вбачається зі змісту пункту 1 цього Договору дарування дарувальник ОСОБА_10 подарувала, а обдарований ОСОБА_4 прийняв в дар 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою загальною площею 0,5045 га.

В даному випадку сторони договору підтвердили, що передача майна відбулась, оскільки слова «подарувала» та «прийняв» викладені в минулому часі.

Договір дарування не містить умов щодо передачі майна в майбутньому та не визначає певний порядок передачі такого майна, а лише констатує, що безоплатна передача майна у власність обдарованому вже відбулась.

Пунктом 7 Договору дарування підтверджується, що обдарованому виданий один з трьох примірників договору дарування, що відповідно до ч. 4 ст. 722 ЦК України свідчить про прийняття дарунка.

Таким чином, у ОСОБА_4 з шостого квітня 1996 року виникло право власності на вказане домоволодіння з відповідними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, а тому входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті батька ОСОБА_4 .

Верховний Суд в постанові від 18 грудня 2019року по справі №138/1316/16-ц зробив правовий висновок, що до набрання чинності ЦК України виникнення права власності у набувача нерухомого майна за договором дарування залежало від передачі майна та додержання нотаріальної форми договору і не було пов`язане з його реєстрацією.

Згідно з частинами першою, другою статті 243 ПК Української РСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Враховуючи вищевикладене вбачається, що будинок з відповідними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,5045 га за адресою АДРЕСА_1 входять до спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до наявних документів, вбачається, що померлому за договором дарування було подаровано ОСОБА_10 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою загальною площею 0,5045 га, тому після його смерті вказане майно входить до спадкового майна.

Але, у зв`язку із отриманням у 2005 році померлим нових документів, що посвідчують особу, здійсненням транслітерації та записом його прізвища, як « ОСОБА_9 », виникли розбіжності між Договором дарування від 06.04.1996 року та документами, що посвідчують особу померлого, а саме: у Договорі дарування від 06.04.1996 прізвище обдарованого зазначено як (мов.ориг) - « ОСОБА_8 », після отримання нового паспорту гр. України у 2005р, прізвище померлого батька зазначено як - « ОСОБА_4 ».

Окрім позивача спадкоємцями 1 черги цього майна після смерті ОСОБА_4 є також ОСОБА_2 (Відповідач 1) та ОСОБА_3 (Відповідач 2), які позов визнали.

У зв`язку з цим суд вважає, що спадкове майно, а саме 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частка земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою загальною площею 0.5045 га належать померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності, а отже за позивачем, як за спадкоємцем 1 черги, у разі згоди інших спадкоємців за законом, може бути визнано право власності на вказані 1/2 частку житлового будинку та 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2007 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24- 753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк / шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1296 ІІК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не забороняється законом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати на судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Павлоградська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку житлового будинку з відповідними до нього господарськими будівлями та спорудами та частку земельної ділянки порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград, Дніпропетровської області є батьком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 загальною площею 0,5045 га в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін