Провадження № 2/204/836/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський Агрегатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

22 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський Агрегатний завод», в якій вона просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 84 439 грн., судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 21 вересня 1976 року її було прийнято на роботу до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський Агрегатний завод» у 14 цех малих серій слюсарем механозбірних робіт 2 розряду. 1 червня 2019 року позивача було переведено в бюро охорони праці інженером з охорони праці І категорії. За період з 1 липня 2019 року по 1 серпня 2022 року у АТ «ДАЗ» перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі чистими до виплати, тобто без податків та зборів у розмірі 84 439 грн. На численні прохання позивача до АТ «ДАЗ» сплатити їй борг по заробітній платі, яку справедливо відпрацювала, відповідач відмовляє, борг до сьогодні не сплачений, як говорить відповідач через те, що на заводі немає грошей. У зв`язку з тривалою затримкою виплати позивачу заробітної плати, 27 липня 2022 року так і не розглянув, наказ про її звільнення не прийняв, трудова книжка позивача знаходиться на заводі. У зв`язку з чим, за період з 1 липня 2019 року по 1 серпня 2022 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі у розмірі 84 439 грн., яка зазначена чистими до виплати, тобто без врахування податків та зборів. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 1 грудня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 1 грудня 2022 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Однак 27.01.2023 року на ухвалу суду надав інформацію щодо розміру заборгованості перед позивачем.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21 вересня 1976 року працювала на Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський Агрегатний завод», що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Судом встановлено, що 27 липня 2022 року ОСОБА_1 подала до керівництва Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський Агрегатний завод» заяву про звільнення у зв`язку з виходом на пенсію.

У позовній заяві ОСОБА_1 наполягає на тому, що за період з 1 липня 2019 року по 1 серпня 2022 року АТ «Дніпропетровський агрегатний завод» не виплачувало нараховану їй заробітну плату, тому загальний розмір заборгованості становить 84 439 гривень, а саме: за липень 2019 року 2 510 грн.; за листопад 2019 року 3 640 грн., за грудень 2019 року 4 129 грн., за січень 2020 року 4 276 грн., за лютий 2020 року 4 245 грн., за березень 2020 року 4 535 грн., за квітень 2020 року 2 867 грн., за травень 2020 року 2 363 грн., за червень 2021 року 4 762 грн., за серпень 2021 року 7 586 грн., за вересень 2021 року 4 807 грн., за жовтень 2021 року 4 920 грн., за листопад 2021 року 6 377 грн., за грудень 2021 року 4 314 грн., за січень 2022 року 6 336 грн., за лютий 2022 року 3 412 грн., за березень 2022 року 5 215 грн., квітень 2022 року 437 грн., за травень 2022 року 3 044 грн., за червень 2022 року 2 880 грн., липень 2022 року 1 784 грн., за листопад 2022 року 1 281 грн. Тобто, відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачкою.

Крім того, до моменту звернення до суду з даним позовом, відповідач не повідомив про належні до виплати при звільненні суми не ознайомив з відповідним наказом про звільнення та не видав трудову книжку з відповідним записом.

У зв`язку з цим, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було витребувано у АТ «Дніпропетровський агрегатний завод» інформацію щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 заробітної плати.

27 січня 2023 року від АТ «Дніпропетровський агрегатний завод» надійшла відповідь на запит, в якій відповідача зазначає, що станом на 19 січня 2023 року перед позивачем існує заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 80 913 грн., та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1 428,85 грн. Заборгованість за вересень 2021 року в розмірі 4 807 грн. відсутня, оскільки була виплачена позивачу, шляхом переведення коштів на картковий рахунок. На підтвердження вказаних обставин, відповідачем було надано довідку про заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 , довідку про суму компенсації за невикористану відпустку та копію меморіального ордеру № 52090 від 4 листопада 2022 року, про здійснення грошового переказу на картковий рахунок позивача у сумі 4 807 грн.

Таким чином, відповідачем не заперечувався факт наявності заборгованості перед ОСОБА_1 з виплати заробітної плати у розмірі 80 913 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1 428,85 грн., а всього 82 341 грн. 85 коп.

Звернувшись до суду, позивачка просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з липня 2019 року по серпень 2022 року у розмірі 84 439 грн.

Однак, у судовому засіданні було встановлено, що 4 листопада 2022 року АТ «Дніпропетровський агрегатний завод» було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 заробітну плату за вересень 2021 року у сумі 4 807 грн., та наразі заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати складає 82 341 грн. 85 коп.

Згідно ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що з позивачкою повний розрахунок відповідач не здійснив, чим порушив вимоги трудового законодавства України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в межах платежу за один місяць.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 82 341 грн. 85 коп.

Що стосується вимог позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7 500 грн., то дана вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з актом виконаних робіт від 21 листопада 2022 року, адвокатом Дрожак Ю.М. було надано наступні послуги, а позивачем сплачено їх вартість, а саме: консультація 500 грн., складання та направлення адвокатського запиту 1 500 грн., складання позовної заяви 2 500 грн., подання позовної заяви 500 грн., складання клопотання про витребування доказів 1 00 грн., участь у судових засіданнях та подання до суду необхідних заяв 1 500 грн. Загальна вартість виконаних робіт становить 7 500 грн.

Проте, будь-яких документів на підтвердження факту участі захисника у судових засіданнях надано не було, оскільки справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб, а позовна заява та заяви по справі були подані адвокатом не через канцелярію суду, а через систему «Електронний суд».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім, реальним та розумним розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, є сума 6 000 грн.

Оскільки, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені та позивач був звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 38, 115, 116, 233, 235, 238 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 137, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський Агрегатний завод» (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, буд. 53, ) про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 82 341 грн. 85 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська