У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2023 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення аліментів та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2020 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення аліментів та стягнення аліментів.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що Деснянським районним судом м. Києва розглянуто позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. 20.06.2020 ухвалено судове рішення, яким припинено з 08.10.2019 стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.10.2015 по цивільній справі № 214/5074/15, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 2 200 грн. з 08.10.2019. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 визначено місце проживання спільної дитини сторін з позивачем. Також, в обґрунтування ухваленого судового рішення суд взяв до уваги так званий «відзив» на позовну заяву, нібито поданий відповідачем, яким відповідач ніби то визнавала саме стягнення і заперечувала лише щодо розміру аліментів. Заявник вказує на те, що у 2021 році дізналась про заочне судове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 та ініціювала процедуру його перегляду та оскарження. Постановою Київського апеляційного суду від 03.02.2022 заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 скасовано та ухвалено нове рішення. Відповідно до постанови місце проживання спільної дитини визначено з батьком з 03.02.2022. При цьому скасоване Київським апеляційним судом заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 було підставою для ухвалення судового рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2020. На підставі викладеного, заявник просить задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2020 та відмовити у задоволенні вимог позову.

18.01.2023 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено відкрити провадження у справі.

15.02.2023 від представника ОСОБА_2 - адвоката О. Козакевича надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вважає необґрунтованою, а обставини, на які посилається відповідач у заяві, не можуть вважатись нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Зазначає про те, що посилання заявника на п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПРК України як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а також на те, що скасоване заочне рішення від 08.110.2019 було підставою для ухвалення рішення Деснянським районним судом м. Києва від 22.06.2020, є необґрунтованим. З поміж-іншого вказує на те, що постанова Київського апеляційного суду від 03.02.2022 не може вплинути на постановлення інших рішень, оскільки дитина залишається проживати з позивачем по справі, а отже просять відмовити у задоволенні вказаної заяви.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Жуков В.В. підтримав викладене у заяві та просив її задовольнити, посилаючись на викладене у заяві та акцентуючи увагу на тому, що скасоване Київським апеляційним судом заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 про визначення місця проживання дитини, було підставою для ухвалення судового рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2020 про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини.

Позивач та його представник - адвокат Козакевич О.С. заперечували щодо викладеного в заяві, та просили відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що вказане судове рішення апеляційного суду, на яке посилається заявник, як на підставу про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, процесуально не впливає на суть рішення про припинення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини, а також не впливає на оцінку обставин та перевірку доказів, здійснених судом при ухваленні рішення, оскільки апеляційним судом винесено аналогічне рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, при цьому дитина проживала (на момент припинення аліміентів) і залишається проживати з батьком ОСОБА_2 як після винесення рішення районним судом про визначення місця проживання дитини з батьком, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Відповідно, апеляційним судом винесено аналогічне рішення щодо визначененя місця проживання дитини з батьком.

Суд, розглянувши заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2015 року ухвалено стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн. щомісчно, починаючи з 09 липня 2015 року.

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року, визначено місце проживання дитини - ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року припинено з 08 жовтня 2019 року стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.10.2015 по цивільній справі 214/5074/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 листопада 2019 року.

Київським апеляційним судом 03 лютого 2022 року розглянуто справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

За результатом розгляду справи постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому у мотивувальній постанови зазначено підстау скасування рішення, оскільки під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме - право учасника знати дату, час і місце розгляду справи та ухвалення рішення всупереч вимогам ст. 233 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рощення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata- принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV V. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27,28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При цьому суд звертає увагу на те, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням положень п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року, при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.ст. 424, 426 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, остання обгрунтована тим, що за результатами розгляду 03 лютого 2022 року Київським апеляційним судом скасоване рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що вказане судове рішення, на яке посилається заявник, як на підставу про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ппроцесуально не впливає на суть рішення про припинення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини, а також не впливає на оцінку обставин та перевірку доказів здійснених судом при ухваленні рішення, оскільки апеляційним судом винесено аналогічне рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, при цьому дитина проживала (на момент припинення аліміентів) і залишається проживати з батьком ОСОБА_2 як після винесення рішення районним судом про визначення місця проживання дитини з батьком, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Відповідно, апеляційним судом винесено аналогічне рішення щодо визначененя місця проживання дитини з батьком.

Як встановлено апеляційним судом у постанові від 03 лютого 2022 року і такі висновки узгоджуються зх наданими доказами в обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 , які не спростовані в апеляційносму суді ОСОБА_3 , після розгляду Органом опіки та піклування Києво -Святошинської районної державної адміністрації Київської області питання щодо визначення місця проживання дитини, між батьками виникла домовленість про те, що з нового навчального 2017 року син продовжить навчання в школі Деснянського району м. Києва та відповідно буде проживати з батьком за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 . Обставини існування такої домовленості між батьками підтверджувалося написаною батьком дитини на ім"я директора школи № 235 про відрахування сина у зв"язку зі зміною постійного проживання, на якій міститься власноруч написаний текст матірю дитини ОСОБА_3 про те, що вона не заперечує. А також написана заява матір"ю у 2017 році про зарахування сина до школи Деснянського району у зв"язку зі зміною місця проживання.

Зокрема, апеляційним судом зазначено, що протягом тривалого часу дитина проживає з батьком, з яким має тісний контакт. За згодою матері з 31 березня 2017 року дитина зареєстрована за місцем проживання та реєстрації батька та з нового навчального року навчається в школі Деснянського району м. Києва та, відповідно, проживає з батьком за місцем реєстрації. Факт постійного проживання сина разом з батьком дотепер підтвердив в судовому засіданні позивач, що не спростовано матір"ю.

Згідно з ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 3-6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вищенаведене суд вважає достатніми та вичерпними підставами для відмови в задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 423, 429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення аліментів та стягнення аліментів.

Залишити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року у справі № 754/16223/19 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення аліментів та стягнення аліментів, - в силі.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 24.03.2023.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва О.Б. Саламон