ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1256/22

Провадження № 22-ц/4820/561/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю: представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника позивача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Лайн» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2022 року (суддя Кутасевич О. Г., повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Лайн» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
У травні 2022 року ОСОБА_4 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що з 25 січня 2022 року працював на посаді електромонтера у ТОВ «Енерго Лайн». З введенням воєнного стану на території України, маючи намір укласти контракт про проходження військової служби, записався до органів територіальної оборони міста Старокостянтинів, про що 28 лютого 2022 року повідомив керівництво підприємства. Проте відповідно до наказу № 25-К від 08 квітня 2022 року був звільнений з роботи на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з відсутністю на роботі без поважних причин у період з 01.03.2022 по 04.03.2022, з 09.03.2022 по 12.03.2022, з 14.03.2022 по 18.03.2022, з 21.03.2022 по 25.03.2022, з 28.03.2022 по 01.04.2022, з 04.04.2022 по 08.04.2022. Вважає наказ незаконним. Його відсутність на роботі обумовлена поважними причинами. При накладенні дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни у нього не відібрали письмове пояснення. Внаслідок неправомірних дій відповідача переніс моральні страждання, заподіяно моральну шкоду.
Тому позивач просив визнати нечинним та скасувати наказ № 25-К від 08 квітня 2022 року про звільнення з роботи, поновити його на посаді електромонтера та стягнути з ТОВ «Енерго Лайн» середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ТОВ «Енерго Лайн» від 08 квітня 2022 року № 25-К про звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин; поновлено ОСОБА_4 на посаді електрогазозварника ТОВ «Енерго Лайн» з 08 квітня 2022 року; стягнуто з ТОВ «Енерго Лайн» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 квітня 2022 року по 08 грудня 2022 року включно у сумі 60037,73 грн, з яких підлягають відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі; стягнуто з відповідача на користь позивача 2000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про судовий збір. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення у частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення середньої заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.
ТОВ «Енерго Лайн», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неналежну оцінку доказів. Суд не взяв до уваги те, що по факту відсутності позивача на робочому місці було проведено низку заходів з його пошуку, про що складені відповідні акти. Під час судового розгляду спростовано доводи ОСОБА_4 про те, що він повідомляв про причини своєї відсутності на роботі. Копію контракту позивач подав лише після отримання наказу про звільнення. Проте Хмельницький обласний, міський та районний ТЦК та СП надали інформацію про те, що ОСОБА_4 по мобілізації не призивався та до списків особового складу не зараховувався. Суд залишив поза увагою те, що на початок травня 2022 року позивач не перебував на військовому обліку як доброволець територіальної громади та до ЗСУ не призивався. Суд невірно порахував час вимушеного прогулу та розмір середнього заробітку. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у мотивувальній та резолютивній частині рішення є різною. Вважає, що позивач не зазнав моральних страждань, оскільки отримує заробітну плату, не виконуючи свої трудові обов`язки.
У засіданні апеляційного суду представники відповідача апеляційну скаргу підтримали. Представник позивача апеляційну скаргу не визнав.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що на підставі наказу директора ТОВ «Енерго Лайн» № 7-К від 24 січня 2022 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду електрогазозварника з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 48).
Відповідно до актів № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 04, 12, 18, 25 березня, 01 та 08 квітня 2022 року, складених головним інженером ОСОБА_5 , бригадиром на дільницях основного виробництва ОСОБА_6 , бухгалтером ОСОБА_7 , ОСОБА_4 був відсутній на роботі у період: з 01 по 04 березня, з 09 по 12 березня, з 14 по 18 березня, з 21 по 25 березня, з 28 березня по 01 квітня, з 04 по 08 квітня 2022 року. В актах зазначено, що на телефонні дзвінки ОСОБА_4 протягом цих днів не відповідав, будь-яких документів про поважність причин відсутності на робочому місці не надав (а.с. 55-60).
Згідно з наказом № 25-К від 08 квітня 2022 року у зв`язку з відсутністю на роботі у період з 01 по 04 березня, з 09 по 12 березня, з 14 по 18 березня, з 21 по 25 березня, з 28 березня по 01 квітня, з 04 по 08 квітня 2022 року без поважних причин ОСОБА_4 звільнений з роботи з 08 квітня 2022 року за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 5).
ТОВ «Енерго Лайн» листом повідомило ОСОБА_4 про звільнення та надіслало копію наказу № 25-К від 08.04.2022 (а.с. 4).
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з поважності причин відсутності позивача на роботі, порушення встановленого законом порядку звільнення працівника.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).
На підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір (стаття 139 КЗпП України).
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.
На підставі статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (частини 1, 3, 4 статті 149 КЗпП України).
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер, передбачено статтею 40 КЗпП України.
Актами ТОВ «Енерго Лайн» підтверджується відсутність ОСОБА_4 на роботі з 01 по 04 березня, з 09 по 12 березня, з 14 по 18 березня, з 21 по 25 березня, з 28 березня по 01 квітня, з 04 по 08 квітня 2022 року.
Проте відповідач, застосовуючи стягнення у вигляді звільнення, не дотримався встановленої законодавством процедури, а саме не відібрав пояснення у працівника, не склав акт про відмову надання останнім пояснень.
Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці без поважних причин, необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.
Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають його вину.
Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, тому суд вирішує питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, виходячи з конкретних обставин і з поданих доказів.
Зі змісту довідки командира добровольчого формування Старокостянтинівської міської територіальної громади № 1 від 30.07.2022 № 67 вбачається, що ОСОБА_4 з 28.02.2022 по 23.04.2022 перебував у складі дбровольчого формування Старокостянтинівської міської територіальної громади № 1 (а.с. 104).
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 добровольчого формування Старокостянтинівської міської територіальної громади позивач отримав зброю АК-74 1946135 (а.с. 10).
10 березня 2022 року ОСОБА_4 уклав контракт добровольця територіальної громади з добровольчим формуванням Старокостянтинівської територіальної громади № 1, який був надісланий на електронну адресу ТОВ «Енерго Лайн» 27.04.2022 (а.с. 11-12, 63-65).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин відсутності позивача на роботі і відхиляє доводи апеляційної скарги про вчинення ним прогулу без поважних причин.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 2021 року «Про основи національного спротиву» (далі Закон № 1702-ІХ) добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони (пункт 2); національний спротив - комплекс заходів, які організовуються та здійснюються з метою сприяння обороні України шляхом максимально широкого залучення громадян України до дій, спрямованих на забезпечення воєнної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності держави, стримування і відсіч агресії та завдання противнику неприйнятних втрат, з огляду на які він буде змушений припинити збройну агресію проти України (пункт 8); територіальна оборона - система загальнодержавних, воєнних і спеціальних заходів, що здійснюються у мирний час та в особливий період з метою протидії воєнним загрозам, а також для надання допомоги у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій (пункт 16).
За змістом частини 1 статті 3 Закону № 1702-ІХ складовими національного спротиву є територіальна оборона, рух опору та підготовка громадян України до національного спротиву.
Частиною 3 статті 3 Закону № 1702-ІХ визначені завдання територіальної оборони.
Громадяни України зараховуються до складу військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. Комплектування добровольчих формувань територіальних громад здійснюється на добровільній основі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (частини 1 і 2 статті 9 Закону №1702-ІХ).
Пунктами 16, 19, 20, 21, 22 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449, передбачено, що членом добровольчого формування може бути громадянин України віком від 18 років, який проживає на території громади, де діє добровольче формування, пройшов медичний, професійний та психологічний відбір (перевірку) і уклав контракт добровольця територіальної оборони.
Особа, яка виявила бажання стати членом добровольчого формування, подає заяву на ім`я командира добровольчого формування.
Командир добровольчого формування ухвалює рішення про зарахування до членства у добровольчому формуванні протягом семи робочих днів або надає особі обґрунтовану відмову в зарахуванні до членства на підставі критеріїв, визначених пунктами 16 та 17 цього Положення.
Контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Такі особи укладають контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. Форма контракту добровольця територіальної оборони затверджується Міноборони.
Облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ведеться територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за територіальним принципом. Командир добровольчого формування веде іменний список добровольчого формування.
ТОВ «Енерго Лайн» не надало належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем прогулу без поважних причин.
Надані ТОВ «Енерго Лайн» відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 травня 2022 року № 6/1253 (а.с. 70), ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04 травня 2022 року № 2076 (а.с. 71), ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10 травня 2022 року № 837 (а.с. 72) не містять достатньої інформації щодо неперебування ОСОБА_4 у складі добровольчого формування територіальної оборони.
Відповідно до частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Установивши, що ОСОБА_4 був відсутній на роботі з поважних причин (вступ і перебування у добровольчому формуванні Старокостянтинівської міської територіальної громади № 1 у період воєнного стану), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування наказу про звільнення останнього та поновлення його на посаді.
На підставі частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Позивач, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має право на отримання середньої заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року№ 100.
При обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд фактично установив, що час вимушеного прогулу становить 174 дні, проте помилково зазначив у рішенні 147 днів, а також припустився арифметичної помилки при визначенні суми середнього заробітку.
Тому частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо помилки при обрахунку часу вимушеного прогулу та розміру середнього заробітку.
Проте зазначений недолік може бути виправлений в порядку статті 269 ЦПК України і не є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
З урахуванням характеру заподіяння моральної шкоди, характеру та об`єму моральних страждань позивача суд правомірно стягнув на його користь 2000 грн моральної шкоди, оскільки незаконне звільнення останнього призвело до порушення його трудових прав і душевних страждань, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів не можуть бути прийняті до уваги.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наведеного вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові.
Помилковим є посилання у рішенні суду на пропущення відповідачем строку застосування дисциплінарного стягнення, оскільки у провину ОСОБА_4 ставився прогул без поважних причин у період з 01 березня по 08 квітня 2022 року, тобто дисциплінарний проступок, який має триваючий характер. Проте це не призвело до неправильного вирішення справи. Скасування оскаржуваного рішення за наведених обставин становитиме прояв надмірного формалізму.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Лайн» залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 березня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта