Справа № 286/2525/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на підставі виконавчого листа № 286/6263/13-ц, виданого 03.12.2013 року Овруцьким районним судом Житомирської області на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.10.2013 року до досягнення ними повноліття, - з 1/2 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до їх повноліття, мотивуючи вимоги обставинами зміни свого сімейного стану та погіршення матеріального становища, які виникли у зв`язку з фактом народження дитини з інвалідністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка потребує особливого догляду і постійного лікування, та обставиною відсутності офіційного працевлаштування.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, натомість подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що у вирішенні спору покладається на погляд суду.

Представник позивача подав заяву про завершення розгляду справи за відсутності сторони позивача.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної 11.04.2018 року старшим державним виконавцем Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Залізко С.П., яка супровідним листом від 11.04.2018 року була направлена на ПП «СМК-Полісся», на виконанні в органі ДВС перебуває виконавче провадження № 41075059 на підставі виконавчого листа № 286/6263/13-ц, виданого 03.12.2013 року Овруцьким районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2013 року.

Також із змісту цієї постанови державного виконавця вбачається, що боржник перебував у трудових відносинах з ПП «СМК-Полісся» та отримував дохід; станом на 31.03.2018 року заборгованість по аліментах становила 28504,93 грн.; тому було постановлено проводити щомісячне утримання з усіх його видів його заробітку (доходу) в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2013 року.; до погашення заборгованості утримувати аліменти по 50% від доходу боржника.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , у батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина ОСОБА_6 .

Як видно з копій медичних документів, малолітня донька позивача ОСОБА_6 хворіє та потребує постійного лікування.

Матері дитини ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_7 , 1990 року народження, з 21.03.2018 року призначена державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю до 18-ти років в сумі 1762,00 грн. щомісячно.

Як вбачається з копій сторінок трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 16.01.2001 року ОСОБА_1 , останній 31.05.2018 року звільнений з роботи водія автопогрузчика ПП «СМК-Полісся» 31.05.2018 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпПУ.

В позові позивач стверджує, що на даний час він офіційно не працевлаштований.

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначив, що з часу видачі 03.12.2013 року виконавчого листа про примусове виконання судового рішення про стягнення аліментів його сімейний стан змінився та матеріальне становище погіршилося, що свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих судом на утримання трьох дітей, так як на його утриманні перебуває також дитина з інвалідністю, яка потребує постійного догляду та лікування.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно дост.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143 цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від проживання з іншою жінкою у нього народилася дитина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають і одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Вказаний висновок узгоджується із останньою позицією Верховного Суду у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В даному випадку вирішуючи спір, суд вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини з інвалідністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на утримання старших дітей зокрема неповнолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини з інвалідністю. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Так, відповідно до виконавчого листа від 03.12.2013 року, встановлений судовим рішенням розмір аліментів на утримання дітей відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач, як батько, має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (на утримання якої матері дитини з інвалідністю призначено щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 1762 грн.), без підтвердження погіршення його матеріального становища, хоч він і є непрацюючим, проте працездатний, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Зокрема, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що із моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він немає змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. А тому зазначені обставини не можуть бути враховані судом при ухваленні судового рішення. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.05.2023 року.

Суддя: В. І. Вачко