Провадження № 2/554/3947/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

представник позивача: Момот Т.Г.,

відповідач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 у листопаді 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що позбавлена права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 04.12.1998 року на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 позивач стала власником квартири загальною площею 60,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30.03.1993 року по теперішній час відповідач зареєстрована в квартирі позивача. З 2002 року відповідач разом з чоловіком однією сім`єю проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , який постійно проживав разом з батьками. Відповідач на протязі трьох останніх років в квартирі не з`являється, її речей немає, квартирою не цікавиться, в оплаті комунальних платежів та утриманні квартири участі не приймає.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позивач позбавлена можливості оформити субсидію, тощо. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.11.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.02.2023 року заочне рішення суду від 10.02.2022 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначив, що позивач є власником квартири. Відповідач періодично з`являється в квартирі, відносини у них напружені, мати не бажає її бачити. Доказів не проживання відповідача у квартирі немає.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що вона з кінця 2020 року постійно проживає в квартирі позивача, бо у неї немає більш ніякого житла. Раніше позивач періодично просила її переїздити в іншу квартиру, яка була нею куплена і в послідуючому продана. В спірній квартирі знаходяться всі її особисті речі, швейна і в`язальна машини, меблі; вони з сином займають одну з трьох кімнат, але оплачують комунальні послуги у розмірі 2/3 частини. Стосунки у них з матір`ю негарні, але відповідач постійно їй допомагає, викликає швидку допомогу та намагається не реагувати на поведінку матері.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що у позивача немає доказів не проживання відповідача у її квартирі. Відповідач постійно сплачує комунальні послуги, з 1993 року зареєстрована в цьому житлі.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.8 копія свідоцтва).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 6-копія паспорта, а.с.17-довідка).

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Виходячи з положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" визначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02.12.2010 року визнано, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Оскільки позивачем не надано суду беззаперечних доказів щодо не проживання відповідача в спірній квартирі на протязі останніх трьох років (як вказано позивачем в позовній заяві), тому в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем слід відмовити.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, будь-які докази, які б підтверджували факт не проживання відповідача в спірній квартирі понад один рік, матеріали справи не містять.

Таким чином, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, в зв`язку з чим він не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265 ЦПК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.155 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 09.05 .2023 року.

Суддя: А.М. Чуванова