Справа № 738/653/23>
№ провадження 2/738/149/2023>
У Х В А Л А

05 травня 2023 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі судді Парфененко О. Я., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства Юстиції РФ про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

02 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Менського районного суду Чернігівської області із позовною заявою до Російської Федерації в особі Міністерства Юстиції РФ про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України. Позивачка, посилаючись на положення статті 13 Конституції України, статті 15, 16, 324 ЦК України, статті 1, 3, 8 ЦПК України, просить стягнути з Держави Російська Федерація майнову шкоду, завдану внаслідок експропріації Російською Федерацією природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 24 583 718,34 грн та моральну шкоду в розмірі 1 259 3000,00 грн, а всього 25 843 018,34 грн.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Ухвалою вирішуються питання щодо відповідності позовної заяви вимогам статтей 175, 177 ЦПК України.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, норми закону, якими керується суд, постановляючи ухвалу.

Позовна заява повинна відповідати вимогам, викладеним у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд встановив, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у пунктах 3), 4), 5) частини третьої статті 175 ЦПК України, частинах першій та четвертій статті 177 ЦПК України, а саме позовна заява не містить:

- зазначення ціни позову, визначеної відповідно до положень статті 176 ЦПК України;

- обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються;

- змісту позовних вимог, а саме конкретного способу захисту прав або інтересів, передбаченого законом, або іншого способу захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, оскільки у позовних вимогах позивач не зазначив на чию користь необхідно стягнути з відповідача майнову та моральну шкоду;

- зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- позивачка не додала до позовної заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- позивачка не додала до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, оскільки підстави звільнення від сплати судового збору, на які посилається позивачка у позовній заяві не можуть бути застосовані.

Щодо відсутності підстав звільнення від сплати судового збору, на які посилається позивачка у позовній заяві, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя.

У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору, посилаючись на пункт 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що дії держави-агресора Російської Федерації призвели до її вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивачка, відповідно до положень пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою передбачена сплата судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», встановлено з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб 2 684,00 грн.

Позивачка просить стягнути із держави Російська Федерація 25 843 018,34 грн моральної та майнової шкоди.

Отже, позивачка при зверненні до суду, мала сплатити судовий збір у максимальному розмірі, що встановлений законом, тобто 13 420,00 грн, однак докази сплати судового збору позивач до позовної зави не долучила.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановити строк для усунення її недоліків, і запропонувати позивачці усунути недоліки позовної заяви в п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом: подання до суду належним чином оформленої позовної заяви та її копії, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; подання копій всіх документів, що додаються до позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; подання до суду документу про сплату судового збору в розмірі 13 420,00 грн за такими реквізитами: одержувач ГУК у Чернігівській області/тг м. Мена/ 22030101, , р/р UA0025659, банк отримувача Казначейство України, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: «судовий збір за позовом _________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Менський районний суд, », або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

На пiдставi викладеного, керуючись статтями 27, 28, 175, 185 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства Юстиції РФ про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України - залишити без руху.

Надати позивачці ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачці ОСОБА_1 , у встановлений судом строк, усунути недоліки позовної заяви, виконати вимоги статтей 175, 177 ЦПК України та подати до суду:

- належним чином оформлену позовну заяву та її копії, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, із зазначенням у позовній заяві: ціни позову, визначеної відповідно до положень статті 176 ЦПК України; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються; змісту позовних вимог, а саме конкретного способу захисту прав або інтересів, передбаченого законом, або іншого способу захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, оскільки у позовних вимогах не зазначено на чию користь необхідно стягнути з відповідача майнову та моральну шкоду; доказів, що підтверджують вказані обставини;

- копії всіх документів, що додаються до позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- документ про сплату судового збору в розмірі в розмірі 13 420,00 грн за такими реквізитами: одержувач ГУК у Чернігівській області/тг м. Мена/ 22030101, , р/р UA0025659, банк отримувача Казначейство України, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: «судовий збір за позовом _________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Менський районний суд, », або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Роз`яснити позивачці положення частини 3 статті 185 ЦПК України, згідно з якими у випадку якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою у день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалу про залишення заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Парфененко О. Я.