Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2624/20
Провадження № 2/553/46/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.05.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

за участю секретаря: Ковпак А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2020 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2019 по 01.12.2020 року в сумі 52897,25 грн., індекс інфляції за період з 21.12.2019 по 01.12.2020 у сумі 149,66 грн., 3% річних в сумі 169,68 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

21.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви, вказує, що договір з позивачем укладено не було, за період з 2016 по 2020 рік перебувала закордоном та послугами не користувалась.

10.02.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що твердження відповідачів про відсутність договору між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачами сама по собі не є підставою для звільнення споживачів від оплати послуг.

10.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2019 по 01.02.2021 року в сумі 42850,12 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

22.02.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А. надійшли письмові пояснення, в яких вона вказує на необґрунтованість позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити; також надійшло клопотання про приєднання письмових доказів від представника відповідачів з квитанціями оплати.

23.03.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А. надійшло клопотання про приєднання письмових доказів з квитанцією про оплату послуг.

23.03.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення по справі. 14.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води залишок заборгованості в сумі 39895,50 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

09.08.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А. надійшло клопотання про приєднання письмових доказів з квитанціями про оплату послуг.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.08.2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А. про надання дозволу на розкриття банківської таємниці та витребування в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про здійснені фінансові операції ОСОБА_2 з оплати комунальних послуг по особовому рахунку № 60-1888/20-0 відмовлено.

13.08.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води залишок заборгованості в сумі 38273,88 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

22.06.2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А. надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до справи, вказує, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.01.2022 по справі № 553/2059/21 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

22.08.2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А. надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що уточнену позовну заяву підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі та представник ОСОБА_1 адвокат Шинкаренко М.А., будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом діяльності підприємства «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Нарахування за послуги теплопостачання здійснюються у відповідності до встановлених тарифів:

1) з 09.07.2017 року постановою НКРЕКП № 712 від 31.05.2017 внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи:

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання 81,39 грн за 1 куб. м (з податком на додану вартість);

- за відсутності рушникосушильників 75,27 грн за 1 куб. м (з податком на додану вартість);

2) з 31.12.2017 року постановою НКРЕКП № 1536 від 28.12.2017 внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи:

з централізованого опалення:

- для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1332,82 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 1048,15 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 284,67 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 29,86 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 23,48 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової 6,38 грн за 1 кв. м);

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 79,59 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 56,43 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 23,16 грн за 1 куб. м);

- за відсутності рушникосушильників 73,61 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 51,73 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 21,88 грн за 1 куб. м);

3) з 11.10.2018 року постановою НКРЕКП № 405 від 14.06.2018 внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи:

з централізованого опалення:

- для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1348,15 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1048,15 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 300,00 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 30,20 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 23,48 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 6,72 грн за 1 кв. м);

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 83,33 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 56,43 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 26,90 грн за 1 куб. м);

- за відсутності рушникосушильників - 77,28 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 51,73 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 25,55 грн за 1 куб. м);»;

3) з 01.01.2019 року постановою НКРЕКП № 1769 від 10.12.2018 встановлено наступні тарифи:

з централізованого опалення:

- для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1287,06 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 309,87 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,78 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 28,84 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 6,94 грн за 1 кв. м);

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 96,71 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 69,29 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 27,41 грн за 1 куб. м);

- за відсутності рушникосушильників - 89,54 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 63,52 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 26,02 грн за 1 куб. м).

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.11.2019 по 01.12.2020 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує залишок заборгованості в розмірі 38273,88 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн. При цьому, розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Тому, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 38273,88 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п.п. 17, 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (чинних на момент виникнення правовідносин), послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 39041,30 грн., що підтверджується наданим розрахунком.

Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами частини другої ст. 43 ЦПК України на сторони покладені певні обов`язки, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

За змістом ст. 126, ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Пропущений строк на вчинення певної процесуальної дії може бути поновлений судом за доведеності існування поважних причин для його пропуску.

У постанові Верховного Суду від 01.11.2021 року (справа № 405/3360/17) викладена правова позиція, згідно якої «процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.»

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року (справа № 487/10128/14-ц) роз`яснено, що: «предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога».

У постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року (справа № 922/404/19) зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру».

Аналіз наведених норм процесуального закону та висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що суд, отримавши заяву позивача про уточнення позовних вимог, має встановити юридичну природу такого документа (процесуальної дії), та, виходячи із дійсного змісту заяви, діяти у відповідності до вимог процесуального закону, якими визначені умови, порядок та строки для вчинення такої процесуальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 30.12.2020 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Справу призначено до слухання на 29.01.2021 року о 09:00 год. (а.с.13).

Перше судове засідання, призначене до слухання на 29.01.2021 року, відкладено у зв`язку з відсутністю сторін на 23.02.2021 року о 14:00 год. (а.с. 41). Як слідує зі змісту протокола судового засідання від 29.01.2021 року, «Головуючий оголосив склад суду, підстави відводу та самовідводу складу суду і секретаря судового засідання, передбачених ЦПК України. Відводів та самовідводів не заявлено. Судом вирішується питання про відкладення розгляду справи. Суд на місці ухвалив: відкласти розгляд справи до 14:00 год. 23.02.2021 року».

Отже, виходячи зі змісту протоколу судового засідання та приписів ч. 3 ст. 217, ст. 223 ЦПК України, перше судове засідання у справі відбулося 29.01.2021 року.

10.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2019 по 01.02.2021 року в сумі 42850,12 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

14.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води залишок заборгованості в сумі 39895,50 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

13.08.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води залишок заборгованості в сумі 38273,88 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Зі змісту поданих заяв слідує, що позивачем зменшений період, за який вимагається стягнути заборгованість, та, відповідно, розмір такої заборгованості. Отже, предмет позову (стягнення заборгованості за надані послуги) і підстави позову (невиконання відповідачем умов договору) залишилися незмінними, а позивачем, по суті, подано заяву про зменшення позовних вимог.

Суть спору між сторонами зводиться до періоду, за який має бути стягнута заборгованість, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строків давності відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року чинних на момент виникнення правовідносин). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин у частині порядку оплати вартості отриманих послуг - щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, слід виходити з того, що у разі неналежного виконання споживачем обов`язку з оплати вартості отриманих послуг позовна давність за вимогами надавача послуг повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 р. карантин встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. У подальшому постановами КМУ дія карантину неодноразово продовжувалася, і за станом на час звернення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду з позовом (грудень 2020 року) карантин продовжував свою дію.

Таким чином, якщо позовна давність за станом на 11.12.2020 року не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишався до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжить свій перебіг.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2020 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.11.2019 по 01.12.2020 року. За станом на 11.12.2020 року загальний строк позовної давності (три роки) по вимогам про стягнення заборгованості за станом на 01.11.2019 року не сплив, а тому слід вважати обґрунтованою вимогу про стягнення заборгованості, яка визначена у первісному позові.

Наведені докази є належними і допустимими (ст.77, ст.78 ЦПК України), а відповідач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не спростував правильність нарахування заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Зі змісту розрахунку заборгованості перед позивачем із стовпця «оплата» та матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював часткові погашення заборгованості, що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем та, в силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Слід зазначити, що відповідачами в суді не спростований наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 525, 526, 541 ЦК України, суд, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» залишок заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 38273,88 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн., а всього 41143,30 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук