Провадження № 2/522/2285/23
Справа № 522/8172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 04.07.2022 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , призначення опікуном ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є бабусею малолітньої ОСОБА_4 . Донька позивачки - ОСОБА_5 померла. Батько дитини після розлучення його з донькою позивачки в 2014 році з дитиною спілкувався кілька разів на рік. Після смерті матері дитини, батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і з того моменту бачив доньку двічі - на похованні матері у березні 2019 року та одного разу, коли приїхав в м. Одесі надати дозвіл на зарахування до іншої школи. Дитини з березня 2019 року мешкає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Дитина в повній мірі розуміє ситуацію, що склалася і спонукала позивачку ініціювати вирішення питання, вважаючи відповідача чужою для себе людиною. Позивачка ще в 2019 році зверталася до Приморської районної адміністрації у м. Одесі з заявою про встановлення опіки над онукою, втім отримала відповідь про можливість розгляду даного питання у разі позбавлення батька батьківських прав. У позивача відсутні дані про доходи відповідача, тому розмір аліментів заявлений у мінімальному гарантованому розмірі - частина всіх доходів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 31.08.2022. Відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів.

У підготовчому засіданні 31.08.2022 проведеному за участі позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та про виклик дитини ОСОБА_4 . В результаті проведених підготовчих дій було закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті на 09.11.2022.

У судовому засіданні 09.11.2022 було допитано свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7 , задоволено заяву відповідача про відкладення та зобов`язано відповідача надати докази проходження військової служби, також було проведено опитування малолітньої ОСОБА_4 , яка не заперечує щодо позбавлення батьківських прав, адже батька вона не бачить, наступне засідання призначено на 12.01.2023.

До суду 09.01.2023 надійшла заява ОСОБА_2 , якою заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, вказував, що йому перешкоджають у спілкуванні з дитиною. Вказує, що він звертався до органу опіки та піклування з метою забрати донько в свою сім`ю, після смерті її матері, втім питання так і не було вирішено. На різ відповідач не може з`явитися до суду, адже проходить військову службу.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 12.01.2023 розгляд справи було відкладено на 10.02.2023.

У зв`язку з оголошення повітряної тривоги в м. Одеси та поданням заяви представником позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи у судовому засіданні 10.02.2023 відкладено на 23.03.2023.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одеси та необхідністю слідувати працівників та відвідувачам суду в укриття, враховуючи клопотання позивача про відкладення з метою надання часу для підготовки висновку органу опіки та піклування, розгляд справи у судовому засіданні 23.03.2023 відкладено на 27.04.2023.

До суду 11.04.2023 надійшов висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 27.04.2023 проведеному за участі ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , та представника третьої особи - Гаврилюк А.А. було долучено до справи проект висновку. Представник позивача - ОСОБА_3 надав вступне слово, вказував, що батько жодним чином не допомагає, не спілкується з дитиною, позов просив задовольнити. Представник третьої особи - Гаврилюк А.А. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки батько служить в ЗСУ. Суд надав 7-денний строк для вирішення органом опіки та піклування питання визнання опікуна дитини, розгляд справи відкладено на 04.05.2023.

У судовому засіданні 04.05.2023 ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та просили задовольнити. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А. заперечував проти позову, вирішення питання про стягнення аліментів залишив на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, у поданій заяві від 09.01.2023 просив розглянути справу за його відсутності, у зв`язку з проходженням військової служби, заперечував проти позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав та наявність підстав для призначення дитині опікуна та стягнення аліментів, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилася донька - ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.18).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 08.07.2008 по 14.07.2014 (а.с.21-22).

ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.19).

ОСОБА_5 в результаті укладення шлюбу 20.10.2015 з ОСОБА_10 змінила прізвище як ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.23).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно довідки Одеської загальноосвітньої школи №77 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 30.05.2022 ОСОБА_4 є ученицею 5-Б класу, яка проживає з бабусею ОСОБА_1 . Вихованням дитини займається бабуся, батько ОСОБА_2 не відвідує шкоду, не цікавиться успіхами дитини, батьківські збори жодного разу не відвідував (а.с.35).

Згідно акту тренера одеської команди Cheerteam «Secret» ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_4 з 01.1.02019 займається у команді черлідинга, тренування та костюми оплачує бабуся та тітка, батько ОСОБА_2 не з`являвся, успіхами дитини не цікавився (а.с.41).

Також ОСОБА_4 займається у студії повітряної акробатики «Sky fly» з 2021 року, дитину приводить і забирає бабуся і тітка, ОСОБА_2 не з`являвся, оплату не вносив (а.с.42).

ОСОБА_1 зверталася до служби у справах дітей Одеської міської ради 14.03.2019, 30.05.2019, до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради 03.06.2019, до відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування в питаннях визначення місця проживання дитини та встановлення опіки (а.с.25, 26, 27, 28).

Служба у справах дітей Одеської міської ради повідомила ОСОБА_1 , що батько дитини є її законним представником, адже не позбавлений батьківських прав (а.с.30).

Також Служба у справах дітей Одеської міської ради повідомила ОСОБА_1 , що немає підстав для визначення місця проживання дитини, адже вона і так проживає з бабусею і батько не чинить цьому перешкод (а.с.31).

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради роз`яснила ОСОБА_1 , що для виїзду дитини за кордон необхідна згода батька (а.с.33).

Служба у справах дітей Одеської міської ради повідомила, що ОСОБА_2 не надав згоду на виїзд Кароліни за кордон (а.с.34).

Згідно характеристики наданої заступником директора центру начальником служби Центральних ремонтних майстерень, ОСОБА_1 працює на посаді інженера з виробництва ІІ кат. Виробничо-технічного відділу Центральних ремонтних майстерень, має високий професіональних рівень в рамках займаної посади, самостійна в роботі, ініціативна, працьовита, відповідальна, сумлінна, організована, дисциплінована, енергійна, творчо підходить до поставленої справи (а.с.36).

Дохід ОСОБА_1 на займаній посаді за період серпень 2021 - травень 2022 склав 107 574,59 грн (а.с.37).

ОСОБА_1 станом на 08.06.2022 до кримінальної відповідальності не притягалася, незнятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с.38).

ОСОБА_1 має у власності частку квартири АДРЕСА_2 (а.с.40).

З показань свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2 не бере участь у вихованні ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 є старшиною 2 статті в військовій частині НОМЕР_6 , згідно службового посвідчення дійсного до 31.12.2027 року (а.с.80).

Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/2108/1 вих. від 05.04.2023, комісія вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.107-112).

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини.

Згідно ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

На разі батько ОСОБА_2 не займається вихованням доньки ОСОБА_4 , адже проходить військову службу, що є об`єктивною причиною та не може вважатися самоусуненням від здійснення батьківських обов`язків.

В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість чи члена суспільства, а доказування не може ґрунтуватися лише на показах свідках.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року, у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є сталою.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає. Батько бажає спілкуватися з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. При цьому позивач не надала беззаперечних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки та його винної поведінки.

З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4 та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Щодо вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 , суд вважає, що така вимога є обґрунтованою, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 244 СК України Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

В проекту висновку служби у справах дітей Одеської міської ради №07/2583 від 21.03.2023 надано позитивну оцінку позивачу ОСОБА_1 та в пункті 2 прохальної частини вказано: «розглянути питання про доцільність/недоцільність призначення опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с.94-96).

Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надав лише висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Верховний суд у постанові від 23.09.2020 при розгляді справи № 484/920/18 вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Наведені в статті ознаки позбавлення батьківського піклування свідчать про об`єктивну неможливість здійснювати батьками піклування над дитиною. Перебування батька дитини в Збройних Силах України також є об`єктивною неможливість здійснювати піклування над дитиною, а за умови, що мати дитини померла, дитина фактично позбавлена батьківського піклування.

Тому, склалася ситуація, що законний представник ОСОБА_4 не може реалізовувати права дитини та діяти в її інтересах, оскільки перебуває на службі в Збройних Силах України, а бабуся, з якою проживає дитина та яка доглядає за дитиною не може діяти в її інтересах, адже не є законним представником.

Враховуючи, ситуацію, що склалася, призначення опікуна малолітній ОСОБА_4 є необхідною мірою для забезпечення її найкращих інтересів та надання можливості бабусі діями в інтересах дитини.

Щодо стягнення аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно п.2 ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідачем не доказано перебування на його утриманні інших утриманців, тому враховуючи вищевикладене, вимоги позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, яка призначається опікуном малолітньої ОСОБА_4 аліменти у розмірі частки від усіх доходів відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ) опікуном малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 10 травня 2023 року.

Суддя: В.Я.Бондар