Провадження № 2/369/2194/23
09.05.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Середенко Б.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він припаркував свій автомобіль КІА RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , неподалік від свого будинку по АДРЕСА_1 . Того ж дня, внаслідок сильного пориву вітру незакріпленим рекламним т-подібним штендером закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було пошкоджено його автомобіль. Вказав, що у закладі харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » господарську діяльність здійснює ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 56.10 діяльність ресторанів надання послуг мобільного харчування. Відповідно до наданого позивачем Акта виконаних робіт № ЗН-0038397 від 14.07.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Промавтотехсервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки КІА RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 28 001,50 грн. У добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодовує, тому вважає своє право порушеним.
Просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди
28 001,50 грн, сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без виклику сторін.
У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками відповідачу ФОП ОСОБА_3 направлено за адресою місця здійснення підприємницької діяльності. Крім того, про виклик відповідача було додатково розмішено оголошення на сайті суду.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Уст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що 25 червня 2022 року внаслідок сильного пориву вітру незакріпленим рекламним т-подібним штендером закладу харчування «XO SUSHI» було пошкоджено автомобіль червоного кольору марки КІА RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків.
Відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюються Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, пунктом 42 яких визначено, що відповідальність за технічний стан рекламних засобів, порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації рекламних засобів несе розповсюджувач зовнішньої реклами згідно із законодавством.
Згідно статті 1 Закону України «Про рекламу», реклама інформація
про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. Зовнішньою рекламою є реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг. Рекламні засоби засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.
Зовнішня реклама може бути розміщена на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.
Таким чином, розповсюджувач реклами зобов`язаний дотримуватись норм техніки безпеки, забезпечення розміщення та експлуатацію рекламного засобу з дотриманням всіх встановлених вимог та несе відповідальність за всі несправності та аварійні ситуації.
У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин та інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при ціле направленому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав, договору оренди, довіреності тощо.
У відповідності до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортними засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
На підтвердження доводів позову, позивачем до матеріалів справи було долучено відеозапис з камер відеоспостереження, що розміщенні на будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за 25.06.2022 в період з 10 год. 30 хв. до 14 год. 30 хв.
З дослідженого судом відеозапису вбачається, що у проміжку часу
з 10 год. 48 хв. по 10 год. 52 хв. двоє чоловіків, ймовірно працівники закладу, встановлюють на тротуарі поряд з проїжджою частиною та паркувальною зоною рекламний т-подібний штендер закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
У відповідності до долученого відеозапису о 13 год. 14 хв. вказаний рекламний засіб падає на тротуар, очевидно внаслідок його поганого закріплення, а о 13 год. 37 хв. через сильний порив вітру ударом такого рекламного засобу було пошкоджено припаркований поряд з тротуаром автомобіль марки КІА RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Також з відеозапису вбачається, що напис на рекламному засобі
«XO SUSHI» відповідає напису розміщеному на самому закладі харчування «XO SUSHI»,куди його заносили двоє чоловіків після пошкодження автомобіля позивача.
Зважаючи на наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними збитками, винною особою в заподіянні шкоди внаслідок падіння рекламного засобу є відповідач як розповсюджувач реклами та користувач зазначеного т-подібного штендеру на день його падіння.
Встановлено, що ОСОБА_1 звертався до адміністрації закладу харчування «XO SUSHI» з метою вирішення питання щодо відшкодування завданої шкоди ударом рекламного т-подібного штендеру, однак його звернення адміністрацією закладу було залишено без рагування.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
В силу ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Так, з метою відновлення свого пошкодженого автомобіля, позивач звертався 14.08.2022 до офіційного дилера КІА Товариства з обмеженою відповідальністю «Промавтотехсервіс».
Відповідно до Акта виконаних робіт № ЗН-0038397 від 14.07.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Промавтотехсервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки КІА RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , становила 28 001,50грн.
Судом встановлено, що 16.08.2022 позивачем було направлено на адресу закладу харчування «XO SUSHI» претензію з проханням про поновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків у розмірі 28 001,50 грн, шляхом перерахування вказаної суми за відповідними реквізитами. Встановлено, що відповідач не надав відповіді на вказану претензію та завдані збитки відшкодовані не були.
АДРЕСА_2 , де розміщено заклад громадського харчування «ХО SUSHI».
Також, згідно реєстраційних даних ІС «Податковий блок» та поданого повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані із оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП фізична особа платник податків ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 07.06.2022 здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , де і знаходиться заклад громадського харчування «ХО SUSHI».
Відповідно до статті 16 Цивільного процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову та стягнення завданої шкоди.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем по справі, а саме 992,40 грн. судового збору за пред`явлення позову та 12 000,00 грн. витрат на правову допомогу з відповідача.
Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 28 001,50 грн. (двадцять вісім тисяч одна грн 50 коп.), судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч грн).
Інформація про позивача:
ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Інформація про відповідача:
ФОП ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст виготовлений 09 травня 2023 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ