Справа № 214/11/23
Провадження №2/521/2673/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24.04.2023 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , надійшла позовна заява з доданими матеріалами в електронному вигляді.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність її залишення без руху з наступних підстав.

Так відповідно до ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Однак в порушення вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено поштовий індекс учасників справи, доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Позовна заява подана за допомогою системи «Електронний суд». Так, в порушення вищевказаних норм позивачем не додано до позовної заяви доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а саме відповідачу ОСОБА_2 . Для усунення зазначеного недоліку, позивачу необхідно надати суду докази надсилання копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї відповідачеві ОСОБА_2 .

Відповідно до положень п. 4 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року, до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтва про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Позивачем, в порушення вимог п. 4 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року, до матеріалів позовної заяви не додано саме оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу (чи дублікат).

Порядок видачі документів про реєстрацію актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Згідно ст. 175 ЦПК України, свідоцтво про шлюб є одним із доказів, який підтверджує факт укладення шлюбу.

Крім того, згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 04.08.2011 року «Порядок видачі документів про державну реєстрацію актів цивільного стану», після припинення шлюбу внаслідок його розірвання свідоцтва про шлюб повторно не видаються. Тому й оригінал свідоцтва (дублікат) залишається у матеріалах справи.

Не роз`яснено, які складнощі у позивача в отриманні дублікату свідоцтва. Позивач може звернутись до органу РАЦС за місцем свого перебування за отриманням дублікату свідоцтва про шлюб, яке видається з даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян. При цьому, позивач та його представник не вказали, відповідно ст. 84 ЦПК України, про неможливість витребування доказів (свідоцтво про шлюбу), та надання відповідних про це доказів з отриманням такої відмови органів РАЦС.

Згідно з частинами 2, 4, 5 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Всупереч вищезазначеним нормам чинного законодавства подані позивачем письмові докази належним чином не засвідчені.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної на протязі п`яти днів, з дня отримання цієї ухвали. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя