ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 10:14:13 год до 10:27:02 год; дата виготовлення повного текста ухвали не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2021 року провадження у справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України; скасовано заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції в порушення прав позивача не звернув увагу, що поданий ним позов не містить вимог, які вже були вирішені у межах розгляду справи № 643/16378/19, тому у суду не було підстав для закриття провадження у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.01.2022 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, просив визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Вирішити питання судових витрат (а.с.1-8).

В обгрунтування позовних вимог вказував, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ним придбано за особисті кошти у власність квартиру АДРЕСА_1 . Кошти він отримав 15.08.2004 у борг від ОСОБА_3 у розмірі 16 000 доларів США та в цей же день від ОСОБА_4 у розмірі 14 500 доларів США для купівлі спірної квартири та проведення ремонтних робіт.

На час звернення до суду з позовом існують рішення про стягнення коштів з нього за розписками у розмірі 16 000 доларів США та у розмірі 14 500 доларів США і відповідач не визнає існуючих боргів, а тому оскільки квартира куплена за запозичені кошти і відповідальність за сплату коштів за розписками несе лише він, то спірна квартира є особистою власністю ОСОБА_1 (а.с.1-8).

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 26.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи (а.с.142-143).

27.07.2021 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 та державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати відчуження та будь-які інші реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 (а.с.146-148).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.07.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Застосовано захід забезпечення позову у справі № 643/13062/21 шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 та державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати відчуження та будь які інші реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .(а.с.168-169)

23 вересня 2021 року на адресу місцевого суду надійшло клопотання адвоката Шабанової С.О., представника ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.188-189).

В обґрунтування вказаного клопотання зроблено посилання на рішення Московського районного суду м.Харкова у справі № 643/16378/19 від 14.08.2021 року, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного суду від 10.08.2021 року, щодо того самого предмету і з тих самих підстав, між тими самими сторонами.

Задовольняючи клопотання представника відповідача та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що правовий режим спірного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.08.2020 у справі № 643/16378/19, яке набрало законної сили.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року (справа № 417/7171/19) викладені таки правові висновки щодо застосування п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

«Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Отже, відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої вона просить ухвалити рішення, а підставою - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.»

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14.08.2020, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 10.08.2021 у справі № 643/16378/19, частково задоволений позов ОСОБА_2 :

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття;

визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.182-203).

Отже, предметом позову у справі № 643/16378/19 була матеріально-правова вимога про поділ майна подружжя з підстав його набуття у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Предметом позову у цій справі є матеріального-правова вимога про визнання спірної квартири особистою власністю ОСОБА_1 з тих підстав, що вона (квартира), хоча і придбана під час перебування у шлюбі, проте за кошти, отримані ОСОБА_1 у борг від третіх осіб, перед якими він несе самостійну відповідальність за виконання боргових зобов`язань.

Таким чином, у справі, що переглядається і відмінним предмет спору і підстави заявлених вимог.

Висновки суду у справі № 643/16378/19 про спільність майна подружжя відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України не є обов`язковими для суду у межах розгляду цієї справи.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2021 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності повернути до місцевого суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне рішення суду складено 27 березня 2023 року.

Головуючий: О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов