РІШЕННЯ

Іменем України

09.05.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб.

Позовну заяву мотивує тим, що 05.04.1997 року між ними укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2, дата видачі 05.04.1997 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей. Протягом останніх десяти років їхнє сімейне життя почало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2013 року вони живуть окремо, не ведуть спільного господарстава. Вважає, що збереження шлюбу буде скперечити її інтересам. Просить шлюб розірвати.

На адресу суду від позивачки надійшло клопотання про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову та просив розглядати справу у його відсуності.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.03.2023 року відкрито провадження у справі.

Судом встановлено, що сторони 05.04.1997 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_1 від 05.04.1997 року, актовий запис № 2.

Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалася, її збереження недоцільне.

У відповідності до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст.110 Сімейного кодексу України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Зі змісту ст.112 Сімейного кодексу України, вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між сторонами, є неможливим, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1076,6 грн.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13,81,206,247,263,265,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який було зареєстровано Виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 1076, 6 гривень

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю. М.