Справа № 458/421/21 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/2585/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Турківського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк (далі АТ КБ) «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 24.12.2010 в розмірі 174852 грн. 36 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 24.12.2010 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому, розмір кредитного ліміту було збільшено. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а відтак, свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому станом на 22.04.2021 року за ним обліковується заборгованість в розмірі 174852 грн. 36 коп., з яких: 9004 грн. 78 коп. заборгованість за тілом кредиту, 165847 грн. 58 коп. заборгованість за нарахованими процентами, яку банк просив стягнути з відповідача в повному обсязі.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що банком вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором на момент пред`явлення позову в даній справі, оскільки банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 16583 грн. 81 коп., що виникла станом на 31.06.2015 року (справа №458/472/16-ц), окрім того, позов було подано за кредитною карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», натомість, в даній справі позов подано за послугою «Кредит «На всякий випадок», після оформлення якої відповідачу видано кредитну картку № НОМЕР_1 , на яку було встановлено кредитний ліміт 15200 грн., тобто справи мають лише одне спільне це номер та дата договору (б/н від 24.12.2010 року).

Окрім того, апелянт звертає увагу, що після отримання картки за умовами укладеного з банком договору, відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи,

Наголошує, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору.

Апелянт вважає, що суд не дав належної оцінки доказам у справі, допустив порушення норм матеріального права та не урахував правових висновків Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28.03.2023 року, є дата складення повного судового рішення 07.04.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 24.12.2010 року, в якій зазначено бажаний кредитний ліміт 10000 грн.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт збільшився до 15200 грн., станом на 06.04.2020 року та 07.04.2020 року кредитний ліміт становив 0,00 грн.

Згідно з випискою за договором №б/н, залишок коштів ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на 26.04.2021 року (у виді заборгованості) становить 174852 грн. 36 коп.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.12.2010 року, заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за період з 15.01.2013 року по 22.04.2021 року становить 174852 грн. 36 коп., з яких: 9004 грн. 78 коп. заборгованість за тілом кредиту, 165847 грн. 58 коп. заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За змістом положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).

Суд першої інстанції встановив, що сторони в справі уклали кредитний договір №б/н від 24.12.2010 року, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, отримав від Банку кредит у розмірі 10000 грн.

Старт карткового рахунку № НОМЕР_1 15.01.2013 року, кредитний ліміт 15.01.2013 року збільшився до 15200 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н).

Строк видачі та дії кредитної карти в письмових документах, наданих суду позивачем, не зазначений.

Позивач, покликаючись на розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.12.2010 року, вказує, що станом на 22.04.2021 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за період з 15.01.2013 року по 22.04.2021 року в розмірі 174852 грн. 36 коп., з яких: 9004 грн. 78 коп. заборгованість за тілом кредиту, 165847 грн. 58 коп. заборгованість за нарахованими відсотками.

Разом з тим, встановлено, що 21.06.2016 року Турківським районним судом Львівської області ухвалено рішення у справі №458/472/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.12.2010 року в сумі 16583 грн. 81 коп.

З оглянутих судом матеріалів цивільної справи №458/472/16-ц, зокрема, вказаного вище рішення суду, яке набрало законної сили, суд встановив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 24.12.2010 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 15310 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки, відповідач ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань, в нього виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.05.2015 року становила 16583 грн. 81 коп., з яких: 14660 грн. заборгованість за кредитом, 657 грн. 91 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 765 грн. 90 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 21.06.2016 року у справі №458/472/16-ц позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.12.2010 року, станом на 31.05.2015 року, в сумі 16583 грн. 81 коп.

З постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2022 року, яка прийнята головним державним виконавцем Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Ільницькою О.І., виконавче провадження ВП №52409145 з примусового виконання виконавчого листа №458/472/16-ц 2/458/178/2016, виданого 13.09.2016 року Турківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 та користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 16583 грн. 81 коп., судовий збір в сумі 1378 грн., а всього 17961 грн. 81 коп. закінчено у зв`язку з повним та фактичним виконанням боржником рішення суду.

Отже, ОСОБА_1 повністю виконав рішення суду та погасив заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.12.2010 року.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14 10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

У справі, що розглядається, суд встановив, що рішенням суду від 21.06.2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнено суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.12.2010 року, при цьому, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, та такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

В силу того, що такі обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, яке набрало законної силу, тому вони не потребують доказуванню при розгляді цієї справи (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Водночас, незважаючи на повне виконання боржником вказаного вище рішення суду, банк продовжив нараховувати заборгованість за кредитним договором, списуючи за рахунок встановленого на картку кредитного ліміту нараховані проценти за користування кредитним лімітом та здійснюючи автоматичне погашення простроченої заборгованості, що вбачається із виписки по рахунку, яку позивач долучив до позовної заяви.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, належних доказів на підтвердження тих обставин, що після ухваленого рішення суду за цим же кредитним договором у справі №458/472/16-ц, яким стягнуто заборгованість за кредитом, відповідачу надавались кредитні кошти, які банк в даній справі просить стягнути з відповідача, як тіло кредиту (9004 грн. 78 коп.), і такими коштами відповідач користувався, зокрема, для оплати товарів, послуг, зняття готівки тощо, в матеріалах справи немає і з наданої банком виписки по рахунку цього не встановлено.

Таким чином, у колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, та немає підстав для висновку про допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 07 квітня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич