Справа № 405/6460/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2015 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 420/189 САФ03.16-2 від 30.03.2006 року у сумі 365 552, 22 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.03.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 420/189 САФ03.16-2 на умовах якого відповідач отримав кредит у розмірі 148 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік з кінцевим терміном погашення до 29.03.2012 року. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 08.07.2015 року становить 365 552, 22 грн., та складається з 89 977,98 грн. суми заборгованості за кредитом; 116 132,89 грн. суми заборгованості за відсотками; 35 288,86 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 37 230,10 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 42 469,61 грн. інфляційних втрат за кредитом; 44 452,78 грн. інфляційних витрат за відсотками. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2015 року вимоги позивача задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту № 420/189 САФ03.16-2 від 30.03.2006 року у сумі 365 552, 22 грн., а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2022 року заочне рішення скасоване, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи.

13.10.2022 року за вх. № 19534 від представник відповідача адвоката Шепеленко А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечує проти позовних вимог. Зокрема у відзиві зазначено, що кредит надавався позичальнику під купівлю та заставу автомобіля, на підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, однак належним доказом щодо заборгованості по кредиту є виписка по кредитному договору, позивачем порушено строк позовної давності. Позивач звернувся до суду 03.09.2015 року, однак знав про порушення свого права 17.08.2006 року, строк кредитування закінчився 29.03.2012 року, а кошти від добровільної реалізації автомобіля зараховано на рахунок погашення боргу 09.08.2007 року.

За таких обставин просить застосувати сплив строку позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вказаний відзив на позовну заяву приймається судом, оскільки строк для його подання встановлений - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали від 12.01.2022 року, однак у матеріалах справи відсутні докази отримання стороною відповідача копії даної ухвали, що унеможливлює визначити дотримання строків подання даної заяви відповідача по суті справи.

02.11.2022 року за вх. № 21297 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де представник позивача заперечив проти доводів представника відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, просив залишити без розгляду відзив відповідача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести розгляд справи без участі представника банку. Зокрема вказав, що відповідач надав до суду відзив на позовну заяву з пропуском встановленого законом для цього строку. З відповідача з квітня 2016 року з заробітної плати відраховувалися кошти на погашення заборгованості, а скористатися своїм правом відповідач вирішив через шість років. Відповідач не заперечує, що не виконував взяті на себе зобов`язання, однак не надає жодних доказів, що сума заборгованості вказана невірно.

Представник відповідача адвокат Шепеленко А.О. у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечила, підтримала доводи викладені у відзиві.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.03.2006 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 420/189 САФ03.16-2 відповідно до умов якого останній отримав кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 148500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 16,00 % річних із порядком щомісячного погашення з кінцевим терміном повернення суми основної заборгованості до 29.03.2012 року (а.с. 6-9). Договір підписаний сторонами.

14.06.2010 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» перейменовано у ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019 року.

Відповідно до п. 1.2., 1.3 кредитного договору, кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки SEAT Cordoba, 1,4 16V, 2006 року випуску, зеленого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 12-А1/23 від 28.03.2006 року укладеним з ТОВ «Гармонія» в особі ОСОБА_2 . В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань сторони укладали договір застави транспортного засобу визначеного п. 1.2 договору, заставною вартістю 148500,00 грн.

Згідно п.п. 3.3.7, 3.3.8. кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити проценти за використання кредиту в порядку визначеному п.п. 2.4., 2.5 договору, своєчасно та в повному обсязі погасити кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього договору.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами, при цьому відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором, 30.03.2006 року сума отриманих коштів складає 148 500,00 грн. (а.с. 5).

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином та у повному обсязі, в той час як відповідач в порушення умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 08.07.2015 року заборгованість становить 365 552, 22 грн., та складається з 89 977,98 грн. суми заборгованості за кредитом; 116 132,89 грн. суми заборгованості за відсотками; 35 288,86 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 37 230,10 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 42 469,61 грн. інфляційних втрат за кредитом; 44 452,78 грн. інфляційних витрат за відсотками.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інших розмір відсотків.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати відсотків, та інфляційних втрат.

Разом з тим, строною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 5 квітня 2017 року у справі 6-522цс17, а також від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14.

Із матеріалів справи вбачається, що кінцевий термін повернення заборгованості 29.03.2012 року, останній платіж на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 було здійснено 28.07.2006 року, прострочення платежу відбулось 17.08.2006 року, а ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом лише 03.09.2015 року. Виходячи з умов кредитного договору, який містить порядок щомісячного погашення з кінцевим терміном повернення суми основної заборгованості, днем коли банк довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після настання сплати чергового платежу день, тобто 18.08.2006 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з пропуском строку позовної давності, оскільки з дня виникнення права вимоги за кредитом та відсотками минуло більше як 3 роки, а за пенею - більше як 1 рік.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом поза строком позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем.

На підставі ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором кредиту № 420/189 САФ03.16-2 від 30.03.2006 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний