Справа № 572/96/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року Сарненський районний суд Рівненської області

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/96/22 за позовом ОСОБА_1 до Тутовицького ліцею Сарненської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат по справі про скасування наказу про відсторонення , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- та судових витрат по справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання протиправним наказу №80 від 05.11.2021 року в.о. директора Тутовицького ліцею Сарненської міської ради про відсторонення її від роботи у зв`язку із відмовою від проходження вакцинації, зобов`язати керівництво Тутовицького ліцею Сарненської міської ради поновити її на роботі. Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням та судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що вона працює вчителем української мови та літератури Тутовицького ліцею Сарненської міської ради. Повідомленням від 01.11.2021 року №20 керівництвом ліцею її було доведено до відома інформацію про необхідність надати до 05 листопада 2021 року сертифікат про проходження курсу вакцинації або довідку про наявність протипоказань до вакцини. Відмітки про отримання нею даного повідомлення в даному повідомленні не міститься. 05 листопада 2021 року керівництвом ліцею було видано наказ про відсторонення її від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2. Наказ мотивований тим, що, у неї відсутнє щеплення. Вказує, що даний наказ є незаконним та таким, який підлягає скасуванню судом, оскільки ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між нею та відповідачем такого зобов`язання з її боку не має. З виданням відповідачем даного наказу, її позбавлено права на працю, а тому він є незаконним. Крім того відповідно до п.3.1 колективного договору, який був затверджений протоколом №1 від 26.01.2021 року на колективних зборах Тутовицького ліцею між адміністрацією ліцею і Первинною Профспілковою організацією Тутовицького ліцею, адміністрація ліцею зобов`язується письмово повідомити профком про зміни в організації виробництва праці не пізніше як за три місяці до їх запровадження. Невиконання цієї умови є підставою для профкому не погодитися на запровадження змін у ті строки, які пропонуються адміністрацією. Оспорюваний наказ є таким, що не відповідає положенням ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» оскільки цей Закон передбачає які щеплення є обов`язковими - ті, які включені до календаря щеплень. Так як щеплення проти COVID-19 не передбачене і не встановлене цим законом як обов`язкове, тому наказ про її відсторонення через відсутність даного щеплення вважає незаконним.

Крім того надання медичної допомоги проводиться за її згодою. Вимога відповідача надати сертифікат про вакцинацію порушує тайну про стан її здоров`я. Не вбачається правових підстав у роботодавця примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби та/або притягувати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби. Також оскільки є доведеним, що в порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив її від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, тому позов в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу має бути також задоволений.

Від представника відповідача в.о директора Тутовицький ліцей Сарненської міської ради, 10 березня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнають, вважають їх безпідставними, необґрунтованими та незаконними. У відзиві відповідач посилається на те, що відповідно до наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року №2153 та пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2 від 09.12.2020 року №1236 вручене повідомлення №20 від 01.11.2021 року ОСОБА_1 про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Позивачці необхідно було надати документ, що підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень. Позивач з повідомленням ознайомилася та отримала другий примірник, але підписуватися в ньому відмовилася, про що був складений відповідний Акт про відмову в підписанні даного повідомлення. Оскільки позивач відповідних документів не надала, то вона була відсторонена від роботи наказом №79-к від 05 листопада 2021 року без збереження заробітної плати. В наказі встановлено, що він набирає чинності з 08.11.2021 року. З метою захисту здоров`я населення, запобіганню поширенню небезпечної інфекційної хвороби в інтересах національної та громадської безпеки, економічного добробуту у державі діють карантинні обмеження. Відповідно на період дії карантину, обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають педагогічні працівники. ОСОБА_1 відмовилася від обов`язкового щеплення та була відсторонена від роботи. Стосовно посилання позивача щодо обов`язку повідомлення первинну профспілкову організацію Тутовицького ліцею про зміни істотних умов праці позивача, відповідач зазначає, що відсторонення працівника від роботи- це один із випадків передбачених законодавством призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором. Крім того, зазначають, що відповідно до роз`яснень викладених в листі Мінекономіки від 22.12.2021 №4112-06/60353-07 відсторонення від роботи працівників у зв`язку із відмовою або ухиленням від вакцинації проти COVID-19, не викликано змінами в організації виробництва і праці тому, за два місяці про відсторонення попереджати не потрібно.

Також відповідач посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду вказав, що незважаючи на те, що кожна людина має право самостійно розпоряджатися власним життям і здоров`ям, проте відмова однієї людини не має ставити під загрозу здоров`я всього суспільства. Обмеження прав осіб, які відмовилися від вакцинації за власним бажанням, а також накладання санкцій за таку відмову, не є проявом дискримінації. Відповідач просить відмовити і частині стягнення судових витрат, оскільки вони є необґрунтованими. Відповідач зазначає, що на підставі наказу від 04.02.2022 року №11-к «Про допуск до роботи ОСОБА_1 » позивач була допущена до роботи на підставі висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронарвірусом SARS- CoV-2.

18 березня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідно до якої посилається на те, що твердження відповідача стосовно того, що вручення повідомлення про відсторонення її від роботи, ним виконувалися вимоги постанови КМ України №1236 від 09.12.2021 року є абсурдним та неправдивим з огляду на те, що видача повідомлення у листопаді 2021 року не могло передбачити прийняття постанови Кабінетом міністрів 09.12.2021 року, що на півтора місяця пізніше від дати повідомлення. Вважає, що є доведеним факт порушення прав позивача та незаконність дій відповідача.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України без повідомлення сторін.

Дослідивши письмові докази, давши їм належну оцінку, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення відповідача, суд прийшов до наступного.

Правовідносини між сторонами регулюються КЗпП України, а також іншими нормативно-правовими актами, що застосовуються до трудових відносин.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №51 від 15 серпня 1996 року ОСОБА_1 з 15.08.1996 року прийнята на посаду вчителя початкових класів на період відсутності основного працівника , з 02.09.1999 року прийнята вчителем української мови та літератури порядком переведення з посади лаборанта, що підтверджується також записами з ксерокопії трудової книжки НОМЕР_1 .

До матеріалів справи долучена довідка про доходи №2323 від 09.11.2021 року розмір доходу ОСОБА_1 за травень 2021 - жовтень 2021 року склав 83330,22 грн.

01 листопада 2021 року за №20 позивачу було вручене повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 або надати підтверджуючий документ про абсолютні протипоказання щодо щеплення.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовилася від підписання повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення , був складний акт про таку відмову.

На підставі наказу Тутовицького ліцею Сарненської ради № 80 від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » на підставі ст.46 КЗпП, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ, наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням від 04 жовтня 2021 року №2153, пунктом 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 останню відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця.

В даному наказі міститься підпис особи, відносно якої видано наказ, про ознайомлення з ним та з яким вона не згідна.

Як зазначено в даному наказі, вказаному відстороненню передувало повідомлення позивачу про обов`язковість профілактичного щеплення проти СОVID-19 від 01.11.2021 року №20.

До матеріалів справи долучений колективний договір між адміністрацією Тутовицького ліцею і Первинною Профспілковою організацією Тутовицького ліцею.

Відповідно до ст.46 КЗпП відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

З аналізу вказаної норми слідує, що перелік випадків відсторонення працівників від роботи, що визначений законодавцем не є вичерпним і може визначатися як законом, так і підзаконними нормативно-правовими актами.

На виконання ст.10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики видано наказ МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» № 2153 від 04.10.2021року.

Згідно із Переліком особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, до особливо небезпечних інфекційних хвороб віднесено Covid-19 .

Разом з тим, наказом МОЗ від 4 жовтня 2021 року № 2153, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до примітки до Переліку обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 .

Відповідно до п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 9 грудня 2020 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються.

Вказана постанова є чинною та неконституційною не визнана.

При розгляді даної цивільної справи судом також враховуються висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №130/3548/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року по справі №130/3548/21 звернула увагу, що, встановивши обов`язковість щеплення проти COVID-19 для окремих категорій працівників як умову продовження виконання ними трудових обов`язків, держава намагалася досягнути легітимної, в розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції, мети - запобігання подальшому поширенню хвороби, попередження важких ускладнень у хворих на COVID-19, мінімізації серед них кількості летальних випадків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини втручання вважатиметься «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення легітимної мети, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності» та є пропорційним цій меті, тобто дозволяє її досягнути найменш обтяжливими для людини засобами. З огляду на це в кожній конкретній ситуації треба з`ясовувати, наскільки захід втручання у відповідне право був виправданим.

Нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів. Проте слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення позивачки від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19, і відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:

- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);

- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;

- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;

- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при розгляді подібних справ суди повинні враховувати, що суспільні інтереси превалюють над особистими, однак лише тоді, коли втручання у відповідні права особи має об`єктивні підстави (передбачене законом, переслідує легітимну мету, є нагально необхідним і пропорційним такій меті)".

Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працює вчителем української мови та літератури , тобто є педагогічним працівником закладу загальної середньої освіти і вказана професія віднесена до тих, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, зокрема COVID-19. Згідно посадової інструкції для учителя виконання нею посадових обов`язків пов`язане з постійним, протягом робочого дня, перебуванням на території навчального закладу, що у свою чергу безпосередньо пов`язано з постійним контактом з учнями та працівниками школи. Тобто умови праці позивача, у яких вона виконує трудові обов`язки, збільшують вірогідність зараження COVID-19 як самого позивача та інших працівників.

Позивач не надала керівнику закладу освіти Тутовицький ліцей Сарненської міської ради сертифікат про щеплення чи документ, що підтверджує наявність протипоказань до такого щеплення, а тому була відсторонена від роботи.

Отже, керівник навчального закладу, видавши оспорюваний наказ від 5 листопада 2021 року № 80 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, застосувала порядок відсторонення, який передбачений нормативно-правовими актами, з метою забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу та є виправданим.

Крім цього суд, приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10 березня 2021 року (справа № 331/5291/19, провадження № 61-17335св20), про те, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим .

Отже, держава, встановивши відсторонення працівників освіти від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й дітей. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має виправдану мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Таким чином відмова останньої від проведення щеплення проти COVID-19 не сприяла виконанню завдань пов`язаних з боротьбою проти коронавірусної хвороби.

Суд враховує ту обставину, що відсторонивши ОСОБА_1 від роботи, мало місце втручання у її право на працю, остання була позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, проте оцінюючи загрозу, яку потенційно на роботі у закладі загальної середньої освіти може нести невакцинований працівник вчитель ОСОБА_1 , суд приходить до переконання, що її відсторонення від роботи, можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та безпосередньо самої позивачки.

Суд дійшов висновку, що керівник навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивачки від роботи, а тому у задоволенні позову в частині визнання незаконним та зобов`язання відповідача скасувати наказ від 05 листопада 2021 року №80 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Виходячи зі змісту цієї норми, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

Враховуючи те, що відсторонення від роботи є своєрідне призупинення трудових правовідносин та є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, то суд приходить до висновку, що не підлягає до задоволення вимога позивача про поновлення її на роботі.

Наказом №11-к від 04 лютого 2022 року виданого в.о. директором ліцею Т.Литвинчук - позивачку ОСОБА_1 допустили до роботи з 07 лютого 2022 року.

Підставою видачі даного наказу, послужив висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцінації проти гострої распіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2.

Станом на даний час позивач працює в Тутовицькому ліцеї Сарненської міської ради на займаній посаді.

У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначеного ст. 43 Конституції України, оскільки за позивачем зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений. Обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей.

Отже, у зв`язку із відсутністю підстав для визнання незаконним і скасування оспорюваного наказу, у задоволенні позовних вимог щодо поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу також слід відмовити, оскільки вони є похідними.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволенні позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позову, відсутні пдстави для стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 280 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , (проживає по АДРЕСА_1 до Тутовицького ліцею Сарненської міської ради (вул.Шкільна, 2 с.Тутовичі Сарненський р-н Рівненська обл.) про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат по справі, про скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: