Номер провадження 2/754/250/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/19504/21

ОСОБА_1 - позивач

Акціонерне товариство «Альфа Банк» (змінив своє найменування на акціонерне товариство «Сенс Банк») - відповідач

Вимоги позивача: усунення перешкод у користуванні власністю

Дмитраш О.М. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем до суду подано позов про усунення перешкод у користуванні власністю та в якому позивач просить: 1. Визнати зобов`язання позивача визначені договором кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008 припиненими; 2. Визнати зобов`язання позивача визначені іпотечним договором №028/15-350 від 18.06.2008 припиненими; 3. Скасувати реєстраційний запис заборон на нерухоме майно № 7405991 та реєстраційний запис договору іпотеки вчинений 18.06.2008 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 4. Скасувати запис про обтяження № 7426115 від 20.06.2018, № 23849168 та про іпотеку № 23849234 вчинені 11.12.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням свого права власності та: 1) неотриманням кредиту, 2) припиненням дії кредитного договору із-за направлення позивачу банком вимоги від 29.01.2014 про дострокове виконання вимог умов договору.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2021, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.08.2022 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Двома ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2023 задоволено клопотання адвоката позивача про витребування доказів.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на сайті суду і є загальнодоступною.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення підготовчого провадження до суду не надходило.

З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 754/2467/21 (суддя: Бабко В.В.) за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа Банк» приватного нотаріуса КМНО Соловйової І.Г. про визнання кредитного договору припиненим, договору іпотеки недійсним, скасування реєстраційних записів у державному реєстрі та усунення перешкод у розпорядженні власністю, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2021 у справі № 754/2467/21 (суддя: Бабко В.В.) за заявою представника позивача адвоката Дмитраш О.М. позов залишено без розгляду.

Між позивачем і АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого був АТ «Альфа-Банк», який змінив своє найменування на АТ «Сенс Банк», укладено договір кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008.

Між позивачем і АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого був АТ «Альфа-Банк», який змінив своє найменування на АТ «Сенс Банк», укладено іпотечний договір № 028/15-350 від 18.06.2008 та за умовами якого в забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008 позивачем передано в іпотеку кв. АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.06.2008, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 18.06.2008 за № 2434,

Відповідно до п. 6.3. іпотечного договору № 028/15-350 від 18.06.2008, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до п.1.1. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 131000 доларів США з кінцевим терміном погашення до 18.06.2033.

Відповідно до п.1.1.1. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредиту здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 17-го числа сплачує кредитору рівні суму грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом в сумі 1495,60 доларів США, надалі за текстом - «Ануїтетний платіж» а разом «Ануїтетні платежі».

Відповідно до п.1.2. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, кредит надається позичальнику на наступні цілі: на купівлю нерухомості.

Відповідно до п.2.1. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, надання кредиту на цілі, визначені п.1.2. цього договору проводиться після укладення договору, вказаного в п.п.1.3. цього договору шляхом видачі кредитором кредитних коштів позичальнику готівкою в іноземній валюті (в гривні) з позичкового рахунку останнього № НОМЕР_1 в Дарницькому відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012.

Відповідно до п.2.2. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту безпосередньо з позичкового рахунку позичальника.

Відповідно до п.7.5. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, у разі, якщо позичальник до настання терміну погашення першого платежу за кредитом згідно з п.1.1.1. цього договору не звернеться до кредитора за одержанням кредиту в порядку, передбаченому п.2.1. цього договору, зобов`язання кредитора щодо надання кредиту, а також дія цього договору припиняються.

Згідно ст. 598 ЦК України, 1. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 2. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. 3. Особливості припинення зобов`язань за правочинами щодо фінансових інструментів, вчиненими на організованому ринку капіталу та поза ним, встановлюються законодавством. 4. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Згідно ст. 612 ЦК України, 1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 2. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 3. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. 4. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно ст. 613 ЦК України, 1. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. 2. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. 3. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. 4. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно ч. 4 ст. 545 ЦК України, 4. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.07.2019 у справі № 48/340: «6.41. Водночас, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).».

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20: «21. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі N 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі N 905/1926/16 (пункт 38), від 30.01.2019 у справі N 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі N 916/3156/17 (пункт 72), від 13.10.2020 у справі N 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26.01.2021 у справі N 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі N 910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі N 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справі N 334/3161/17 (пункт 55), від 22.06.2021 у справі N 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі N 916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі N 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі N 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі N 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі N 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі N 143/591/20 (пункт 8.31)). 22. Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. 23. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі N 522/1528/15-ц (пункт 58)).».

Згідно ст. 13 ЦПК України, 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 2. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 4. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Вирішуючи даний спір у межах заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Пунктом 1.1. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, визначено кінцевий термін погашення до 18.06.2033.

У позові позивач просить про визнання зобов`язання позивача визначені договором кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008 та визначені іпотечним договором №028/15-350 від 18.06.2008 припиненими з підстав неотримання ним коштів, а також з підстав направлення позивачу банком вимоги від 29.01.2014 про дострокове виконання вимог умов договору кредиту.

Пунктом 7.5. договору кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008, у разі, передбачено, що якщо позичальник до настання терміну погашення першого платежу за кредитом згідно з п.1.1.1. цього договору не звернеться до кредитора за одержанням кредиту в порядку, передбаченому п.2.1. цього договору, зобов`язання кредитора щодо надання кредиту, а також дія цього договору припиняються.

Тобто, змістом даного пункту договору передбачено припинення саме зобов`язання кредитора щодо надання кредиту, а також дія цього договору і змістом цього пункту договору взагалі не передбачено саме припинення зобов`язання позивача визначені договором кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц і на яку позивач посилається в позові, направленням кредитором письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, змінюється строк виконання зобов`язання за кредитним договором.

Тобто, направлення кредитором письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, змінює строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а не припиняє зобов`язання позичальника, визначені договором кредиту.

Тому, позовні вимоги про визнання зобов`язання позивача визначені договором кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008 та визначені іпотечним договором №028/15-350 від 18.06.2008 припиненими суд вважає безпідставними.

Позовні вимоги про скасування реєстраційних записів є похідними від позовних вимог про визнання зобов`язання позивача визначені договором кредиту № 028/25-308/1 від 18.06.2008 та визначені іпотечним договором №028/15-350 від 18.06.2008 припиненими, а тому в зв`язку з безпідставністю основних позовних вимог, безпідставними є і похідні позовні вимоги про скасування реєстраційних записів.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Будь-яких конкретних правових доказів, які б давали суду правові підстави для повного або часткового задоволення позовних вимог саме з підстав, викладених стороною позивача в позові, суду не надано.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до позову адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, та попереднє найменування якого було: акціонерне товариство «Альфа Банк»).

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: