Справа № 570/4654/22
Номер провадження 2/570/360/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення алііментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти, оскільки позивач син ОСОБА_2 продовжує навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, ІV рівень акредитації, в розмірі частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_1 23-річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 23.04.2004 р. по 20.04.2011 р. між ОСОБА_4 матір`ю позивача та ОСОБА_2 батьком позивача було зареєстровано шлюб, який розірвано у відповідності до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20.04.2011 р. (справа №2-1133/2011).

Від спільного шлюбу вони мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.09.2021 р. прізвище матері у зв`язку з укладенням шлюбу змінено на ОСОБА_5 .

Однією з основних причин розірвання шлюбу між матір`ю та батьком стала обставина, що батько взагалі не займався вихованням сина, не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання сина, не приділяв необхідної уваги синові, не виконував взагалі свій батьківський обов`язок щодо дитини.

ОСОБА_3 в межах своїх можливостей докладала усіх зусиль, щоб син був забезпечений усім необхідним для його повноцінного розвитку, займалася його духовним та соціальним вихованням, намагалася забезпечити рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Матері позивача важко утримувати сина одній.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.05.2011 р. у справі №2-465/11 позов було задоволено та вирішеного стягнути з ОСОБА_2 по 500 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 вказане рішення суду про стягнення аліментів з 24.05.2011 р. не виконував належним чином в добровільному порядку, тому матір позивача звернулася до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ (м.Львів) ВП №29186658 з метою забезпечення примусового виконання відповідного рішення суду. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2020 р. становила 55684,21 грн. Лише після притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини ст. 164 КК України у 2020 р. він почав частково погашати заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_1 .

На момент досягнення позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, відповідач так і не здійснив погашення усієї заборгованості зі сплати аліментів на утримання свого сина до досягнення ним повноліття.

На даний час позивач продовжує навчання, у зв`язку з чим значною мірою потребує матеріальної допомоги від свого батька ОСОБА_2 , оскільки мати позивача самостійно не має можливості забезпечувати сина всім необхідним на період навчання, перш за все здійснювати оплату за навчання. ОСОБА_1 є повнолітнім, продовжує навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, IV рівень акредитації, що підтверджується Довідкою №280 від 29.09.2022 р., згідно якої ОСОБА_1 у 2022 р. вступив до вказаного університету і зараз навчається на 1 курсі денного відділення; економічний факультет; спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування», Форма навчання денна, платна. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2026 р. Стипендію не отримує. Зазначене підтверджується довідкою №10-654 від 25.11.2022 р. та Договором №10-465а про надання освітніх послуг між закладом та ОСОБА_3 для ОСОБА_1 . Згідно вказаного договору термін підготовки фахівця для здобуття ступеня «Бакалавр» чотири роки. Відповідно до п.9 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 128 000 грн.; розмір плати за один рік 32 000 грн. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем позивач був змушений звернутися із заявою про надання дозволу на оплату навчання у І семестрі 2022-2023 н.р. частинами, зокрема оплата за навчання за перший курс у розмірі 4000 грн. здійснена 20.09.2022 р. платник ОСОБА_3 ; 2000 грн. здійснена 08.11.2022 р. платник ОСОБА_3 , 2000 грн. здійснена 16.11.2022 р. платник ОСОБА_3 .

Очевидно, зважаючи на навчання та відсутність можливості самостійно заробляти, позивач окрім плати за навчання та закупівлі всіх необхідних речей пов`язаних з цим (канцелярія, підручники, проживання, доїзд тощо), потребує також забезпечення речами першої необхідності належним харчуванням, одягом, а в разі потреби лікуванням. Мати позивача забезпечує сина усім необхідним в межах власних можливостей, проте потреби сина, який продовжує навчання та не має жодних власних доходів, є значними, і зважаючи на ріст цін в Державі, матері складно повною мірою забезпечити сина всім необхідним.

Позивач не отримує стипендію, та будучи студентом денної форми навчання, не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Наводить положення ст.ст. 198, 199, 200 СК України.

Батько позивача ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність (постійно здійснює зварювальні та ремонтні роботи автомобілів, а також їх фарбування), від якої отримує стабільні доходи. Однак з метою ухилення від сплати податкових платежів та приховування доходів від здійснюваної ним підприємницької діяльності, він не показує у звітах відповідні доходи.

Ухвалою суду від 03.02.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників.

У відзиві вх. 3274 від 28.02.2023 р. відповідач наводить положення глави 16 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Вказує, що у даній справі, також слід враховувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацюючої дружини, непрацездатної та хворої матері та відсутність наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини, що мають істотне значення такі як на доведення твердження про наявність у відповідача можливості надавати допомогу. Врахувавши викладене, вбачається що відповідач не має фінансової можливості надавати регулярну допомогу повнолітньому сину.

Обов`язок доказування спроможності сплати аліментів батьком на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладається на позивача, натомість докази надані позивачем жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати допомогу повнолітній дитині.

Відповідач ніде не працює і на обліку в центрі зайнятості не перебуває, крім того має на утриманні двох малолітніх синів, дружину та непрацездатну матір, яким він зобов`язаний надавати допомогу, а лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальну допомогу, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив вх. 4352 від 15.03.2023 р. позивач вказує, що відповідач як уникав виконання свого прямого батьківського обов`язку щодо утримання сина до досягнення повноліття, так і намагається на даний час уникнути виконання свого батьківського обов`язку щодо його утримання на період навчання.

Наводить положення ст.ст. 141, 150 СК України.

До досягнення ним повноліття усі обов`язки щодо нього виконувала тільки його мати ОСОБА_3 , а зі сторони батька він навіть не отримував належним чином визначеної законодавством мінімальної матеріальної допомоги, про що ним подано рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.05.2011 р., виконавчий лист від 15.09.2011 р., виданий Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення аліментів, роз`яснення державного виконавця Рівненського ВД ВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМ УМЮ (м. Львів) від 03.02.2020 р. №13595 щодо наявності підставі для звернення до органів досудового розслідування; розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, надані державним виконавцем.

Навчання є основним видом його діяльності, а тому позивач взагалі не має можливості самостійно працювати, у зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач добровільно йому не надає матеріальної допомоги, він є здоровою працездатною особою.

Відповідач ОСОБА_2 , всупереч своїм твердженням у відзиві на позовну заяву, має можливість надавати кошти на утримання сина, який продовжує навчання. Відповідач перебуває у працездатному віці. Відповідач належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу сину не надав, всі його твердження є голослівними та непідтвердженими належними доказами. Необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину ОСОБА_1 , який її потребує, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2019 р. справа №644/3610/16-ц, провадження №61-12782св18.

Відповідач як батько зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки доказів щодо відсутності спроможності надавати таку допомогу до суду не подано. З очевидних причин, він приховує своє працевлаштування і доходи.

У запереченні на відповідь на відзив вх. 4947 від 23.03.2023 р. відповідач ОСОБА_1 звертає увагу на відсутність у справі доказів можливості відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу. Істотними обставинами у даній справі є те, що у відповідача на утриманні наявні малолітні діти, хвора мати та непрацююча дружина. Відповідач 27.01.2021 р. звільнений з роботи за ч.1 ст. 36 КЗпП України. Доводи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина не є явно обґрунтованими і допустимими. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Калька Я.З. та третя особа ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та просять їх задоволити. У подальшому у судове засідання не з`явилися. Згідно заяви вх. 6743 від 21.04.2023 р. представник позивача просить провести судове засідання за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Крім того, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона працює оператором у військовій частині, у власності немає рухомого та нерухомого майна, орендує житло для проживання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. Згідно заяв вх.3275 від 28.02.2023 р., вх. 5988 від 07.04.2023 р. просить справу розглянути без участі відповідача, за наявними в матеріалах справи документами, позов не визнає повністю, у його задоволенні просить відмовити.

Вислухавши представника позивача та третю особу, показання свідка ОСОБА_6 , розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 - відповідач та ОСОБА_7 (прізвище ОСОБА_8 змінено згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 25.09.2021 р. на ОСОБА_3 ,) що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.05.2011 р. у справі №2-465/11 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

15.11.2011 р. Здолбунівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист у справі №2-465/11.

03.02.2020 р. державним виконавець Козярчук О.В. роз`яснив ОСОБА_9 , що у відповідності до ч.11 ст. 71 ЗК «Про виконавче провадження» право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення боржником кримінального правопорушення, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець Козярчук О.В. вказує, що заборгованість по аліментам, нараховувалася державним виконавцем згідно ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та станом на 01.02.2020 р становить 55 684, 21 грн.

У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець Покальчук Л. вказує, що заборгованість по аліментах, нараховувалася державним виконавцем згідно ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та станом на 01.03.2022 р становить 17 160,79 грн.

Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) для ОСОБА_1 уклали договір №10-465а від 17.09.2022 р. про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою. Згідно п.п.1, 9 договору, Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: бакалавр, денної форми навчання, назва спеціальності «фінанси, банківська справа та страхування», економічний факультет, ЧНУ 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 128 000 грн. Розмір плати за один рік становить 32 000 грн.

Згідно заяви, позивач просить ректора ЧНУ дозволити йому здійснювати оплату за навчання І семестрі 2022-2023 н.р. частинами у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Як убачається з квитанцій, відправником ОСОБА_3 20.09.2022 р. оплачено за перший курс навчання 4000 грн.; 08.11.2022 р. - 2000 грн.; 16.11.2022 р. - 2000 грн.; 05.12.2022 р. 4000 грн.; 22.12.2022 р. 4000 грн.; 18.01.2023 р. 16 000 грн.

Відповідно до довідки №280 від 29.09.2022 р., виданої ректором Р. Петришиним призовникові ОСОБА_1 , 2004 р.н. про те, що він у 2022 році вступив до Чернівецького національного університету і зараз навчається на 1 курсі денного відділення. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2026 р.

Відповідно до довідки №10-654 від 25.11.2022 р., виданої деканом факультету ОСОБА_10 , ОСОБА_1 дійсно є студентом І курсу економічного факультету Чернівецького національного університету, спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування» денної форми навчання. Навчається на договірних умовах. Не отримує стипендію.

Як убачається із засвідченої відповідачем копії трудової книжки, відповідач ОСОБА_2 27.01.2022 р. звільнений з роботи за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України.

Згідно довідки №101/10-13/22 від 21.11.2022 р., виданої сільським головою Білокриницької сільської ради Т.Гончарук, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , згідно запису Погосподарської книги №2, особовий рахунок № НОМЕР_3 має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , брат ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сестра ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , племінник ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно довідки №27 від 21.11.2022 р., виданої сімейним лікарем Туз, ОСОБА_13 стоїть на «Д» обліку в Білокриницькій АЗПСМ.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 21.02.2023 р. поновлено ОСОБА_3 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-465/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Видано дублікат виконавчого листа по справі.

09.03.2023 р. Здолбунівським районним судом Рівненської області видано дублікат виконавчого листа у справі №2-465/11.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ст. ст.9,18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов"язок матері і батька це обов"язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов"язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Судом приймається до уваги те, що позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила навчання у навчальному закладі, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, стипендії він не отримує.

Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про його працевлаштування та отримання доходу матеріали справи не містять, однак як встановлено у судовому засіданні, зокрема із пояснень третьої особи ОСОБА_3 та показань свідка ОСОБА_6 , відповідач отримує регулярний дохід від підприємницької діяльності (здійснює зварювальні та ремонтні роботи автомобілів, а також їх фарбування), що останнім не спростовано, а отже має можливість надавати допомогу повнолітньому сину.

У свою чергу відповідач, не визнаючи позов про стягнення аліментів повністю, не доводячи при цьому розміру свого доходу, натомість лише вказує про свою працездатність, та наявність на його утриманні ще двох малолітніх дітей, що свідчить про відсутність підстав вважати неспроможним відповідача утримувати свого повнолітнього сина, що узгоджується з судовою практикою, а саме постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18).

Крім того, слід вказати, що відповідачем належних та допустимих доказів щодо перебування на його утриманні дружини та матері до суду не надано.

Крім того, відповідач належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу позивачу не надав.

Слід звернути увагу, що посилання відповідача про наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, є необґрунтованими, оскільки необхідність утримання іншої дитини не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину ОСОБА_1 , який її потребує, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2019 р. справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18.

Отже, відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки він спроможний надавати таку допомогу та повинен сплачувати аліменти, у розмірі визначеному позивачем,який фактично ним не спростовано.

З урахуванням вищевказаних обставин та обопільного обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним двадцяти трьох років та можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь аліменти у заявленому позивачем розмірі від його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 06.12.2022 р. і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у залежності з тим, яка з цих подій настане першою.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення алііментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 06.12.2022 р. і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років, у залежності з тим, яка з цих подій настане першою.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.