Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2023 Справа №607/4086/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Цюх Л.В., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач. Відповідач протягом останнього року не проживає у вказаному будинку, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не бере участі в утриманні будинку, в його ремонті та оплаті комунальних послуг. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 06 березня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовній вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, суду пояснив, що відповідач, який є братом чоловіка позивачки, лише зареєстрований у житловому будинку, який належить позивачці, однак не проживає там більше року. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86681476 від 10 травня 2017 року.

З будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за вказаною адресою з 12 серпня 2008 року.

Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов проживання № 14 від 31 серпня 2022 року, № 16 від 29 вересня 2022 року, № 21 від 20 жовтня 2022 року, № 28 від 23 листопада 2022 року, № 29 від 06 грудня 2022 року, № 1 від 02 січня 2023 року, № 7 від 27 лютого 2023 року, комісія в складі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в ході обстеження будинку АДРЕСА_1 виявила, що на час перевірки у ньому дійсно проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 08 березня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 12 серпня 2008 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.

Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, останнім не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 1073,60 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-282, 288, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк