КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/1998/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року місто Київ

справа № 753/7618/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року про закриття провадження, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просив:

усунути йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :90:238:0029, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_3 за власний рахунок демонтувати встановлений на належній позивачу земельній ділянці з кадастровим номером :90:238:0029 паркан та звільнити зайняту частину земельної ділянки, загальною площею 35,8 кв.м згідно висновку судового експерта від 24 квітня 2020 року 3898/04-2020.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку і земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0029, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0028 і розташованого на ній будинку, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .

Зазначав, що як йому стало відомо, відповідач при встановленні бетонного паркану, порушив межі земельних ділянок і фактично встановив свій паркан на земельній ділянці позивача, а не по межі, чим самовільно захопив частину земельної ділянки позивача.

Посилався на те, що між ним та відповідачем постійно виникають конфлікти з приводу встановлення огорожі і користування землею.

Вказував, що восени 2019 року відповідач за допомогою техніки самовільно зніс частину встановленої огорожі між ділянками, при цьому останній обіцяв відремонтувати огорожу, проте свого слова не дотримав.

Зазначав, що як вбачається з описової частини висновку судового експерта від 24 квітня 2020 року 3898/04-2020 відповідач встановив бетонний паркан і захопив частину його земельної ділянки площею 35,8 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

09 листопада 2021 року представник позивача подав до суду першої інстанції заяву, в якій вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_3 помер, а тому на підставі п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України просив зупинити провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого ОСОБА_3 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що як вбачається з позовної заяви, предметом позову є право користування земельними ділянками, зокрема у позові позивач вказував, що відповідач, як власник суміжної ділянки встановив паркан не по межі ділянок, а на ділянці позивача, чим позбавив його можливості користуватися частиною належної ділянки.

Таким чином, позивач у своєму позові просив суд усунути йому перешкоди у користуванні належною на праві власності земельною ділянкою з боку власника суміжної ділянки, яким є відповідач.

Вказував, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що права відповідача на земельну ділянку (в тому числі право користування ділянкою та права і обов`язки добросусідства) нерозривно пов`язані з його особою.

Зазначав, що в даній справі відносини допускають правонаступництво, оскільки предметом спору є здійснення власниками права власності на належні їм суміжні земельні ділянки, а саме дотримання/порушенням меж, а тому у випадку смерті власника і переходу прав на землю до спадкоємців, саме вони отримають як права, так і обов`язки щодо такої земельної ділянки і відповідатимуть за порушення таких меж.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості правонаступників померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Правонаступники відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

А тому колегія суддів вважає заможливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України та виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За частиною четвертою статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених, зокрема пунктом 1 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника (пункт 1 частини першої статті 253 ЦПК України).

Аналіз вказаних вимог закону свідчить про те, що суд будь-якої інстанції зобов'язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов'язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб'єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з'ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов'язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права, права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (частина перша статті 608 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Як вбачається з матеріалів даної справи, предметом позову в ній є:

усунення позивачу ОСОБА_1 перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :90:238:0029, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язання ОСОБА_3 , як власника суміжної земельної ділянки за власний рахунок демонтувати встановлений на належній позивачу земельній ділянці з кадастровим номером :90:238:0029 паркан та звільнити зайняту частину земельної ділянки, загальною площею 35,8 кв.м згідно висновку судового експерта від 24 квітня 2020 року 3898/04-2020.

З матеріалів справи вбачається, що до закінчення розгляду справи та ухвалення судового рішення по справі відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Згідно копії спадкової справи щодо померлого ОСОБА_3 , спадкоємцями останнього є: його дружина ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які прийняли спадщину після ОСОБА_3 до складу якої входить у тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером :90:238:0028, площею 0,1000 га.

Правовідносини, які виникли у даній справі, а саме усунення позивачу перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :90:238:0029, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з боку власника суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0028, яким був відповідач ОСОБА_3 за своєю правовою природою є такими, що допускають правонаступництво, оскільки у випадку смерті власника суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0028 право власності на вказану земельну ділянку переходить до спадкоємців, які і відповідатимуть за порушення меж земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановивши ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_3 , не врахував, що правовідносини що виникли у даній справі щодо здійснення власниками суміжних земельних ділянок своїх прав на них щодо обов`язку дотримуватися меж земельних ділянок допускають правонаступництво, а відтак дійшов помилкового висновку про закриття провадження з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріальногоправа, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного,колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: