ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3692/22 Головуючий суддя І інстанції Гаврилюк С. М.
Провадження № 22-ц/818/417/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: позики, кредиту, банківського вкладу, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кулькіна Артура Олександровича на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2022 року по цивільній справі № 639/3692/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 10 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи останнього укладено електронний договір № 1958358 про надання споживчого кредиту у розмірі 5000 грн строком 12 березня 2020 року на умовах, затверджених наказом товариства № 53-ОД від 16 січня 2020 року.

На підставі пункту 4.4. Договору ТОВ «Авентус Україна» направило відповідачу текстові повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону НОМЕР_1 . З 10 березня 2020 року по 02 квітня 2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі процентів за користування кредитом на суму 31805,20 грн та 50,00 грн - оплата основного боргу. В подальшому ОСОБА_1 не вчинила дії щодо пролонгації кредитного договору, кошти за кредитним договором не сплачувала.

18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 18/10/21, за умовами останній набув права грошової вимоги за кредитним договором.

11 липня 2022 року між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» повідомляло відповідачку шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладання кредитного договору.

Після придбання права вимоги за кредитним договором від 10 лютого 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не здійснювало додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо). Станом на час звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору складає 7623,00 грн, з яких: 4950,00 грн - тіло кредиту та 2673,00 грн - проценти.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вищевказану заборгованість та судові витрати.

02 грудня 2022 року представником відповідачки адвокатом Кулькіним Артуром Олександровичемподано відзив на позовну заяву, в якій позов просив залишити без задоволення, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відзив мотивовано тим, що долучені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до позовної заяви документи належним чином не засвідчені. За умовами договору відповідачки надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 30 днів. Відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом 13384,50 грн, що свідчить про відсутність заборгованості.

Строк договору кредиту сплинув 11 березня 2020 року, а тому після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені цим договором проценти.

Зазначав, що стягнення з процентів за кредитом у розмірі 21989,25 грн. є необґрунтованим, оскільки такі відсотки нараховані не на підставі на підставі ст. 625 ЦК України, а після спливу строку кредитування.

В порушення вимог частини 1 статті 1082 ЦК України повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 не надходило; ніяких письмових повідомлень та вимог від позивача про наявність заборгованості відповідач не отримував.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2022 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1958358 від 11 лютого 2020 року у розмірі 7623 грн, з яких: 4950,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2673,00 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн та на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 , будучи обізнаною з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договорами факторингу. Оскільки відповідно до умов договору строк його дії було продовжено, а тому позивачем обґрунтовано нараховано відсотки за користування кредитними коштами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кулькін А.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, є незаконним та обґрунтованим внаслідок неправильного встановлення обставин по справі, неналежної оцінки доказів.

В обґрунтування скарги посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів існування заборгованості за кредитним договором. Суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги докази, які були подані позивачем, вони подані з порушенням вимог закону.

Витрати на правничу допомогу, що були стягнути з відповідача є завищеними та не відповідають обставинам та складності справи.

24 лютого 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подано відзив на позову заяву, в якому товариство просило рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що розмір заборгованості відповідача та право на її стягнення доведено належними, законними та допустимими доказами

Кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства України щодо укладання електронного Кредитного договору.

Подання електронного доказу в паперовій копії не свідчить про недопустимість такого доказу.. Надані до суду докази у паперовій формі належним чином засвідчено відповідно до Державного стандарту України.

Відповідачкою частково сплачено кошти на рахунок кредитора. ОСОБА_1 через Особистий кабінет ініціювала продовження строку користування кредитом шляхом вибору в Особистому кабінеті опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіші та здійсненням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, у межах погодженого нового строку відповідно до поденного розрахунку. Нараховані відсотки не носять штрафний характер.

Кредитний договір та його положення не визнано недійними, не справедливими чи недобросовісним.

Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору № 1958358 здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , яку відповідачкою вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів сервіс, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» документально підтверджено та доведено понесені витрати на правову допомогу, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом ч. 1 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 лютого 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 1958358 про надання споживчого кредиту у розмірі 5000 грн строком на 30 днів, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М492805.

Згідно з пунктом 1.4. строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору знижена процентна ставка 0,01% в день від суми кредиту застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка становить 1,80% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору.

Відповідно до п. 1.8 договору, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою - 5015,00 грн; за стандартною ставкою - 7700,00 грн.

За пунктами 4.1-4.6 Договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначених у п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному пп.4.2-4.5 договору (п.4.1). Споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно), може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору (п.4.2). Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем (п.4.3). Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі (п.4.4). У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту. Новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п.4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п.4.5). Вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту. Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки волі сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (п.4.6) (а.с.12-14).

Відповідно до Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 1958358 від 11 лютого 2020 року, що є Додатком № 1 до цього договору, сторонами визначено: кількість платежів/періодичність внесення - один/одноразово; дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 12.03.2020; сума кредиту - 5000,00 грн; сума нарахованих процентів - 15,00 грн; разом до оплати - 5015,00 грн (а.с.15).

10 березня 2020 року ОСОБА_1 здійснено на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 14,50 грн, що відповідно до умов пунктів 4.2, 4.3 договору свідчить про продовження відповідачкою строку користування кредитом.

В подальшому відповідачкою сплачено за період з 10 березня 2020 року по 03 березня 2021 року на загальну суму 34 555,20 грн (а.с 29-36).1

Пропозиція щодо пролонгації строку кредитування відповідачем не відкликана.

Про продовження дії кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» направляло ОСОБА_1 , текстові повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , а саме: 10березня 2020 року про продовження дії до 09 квітня 2020 року; 08 квітня 2020 року - до 08 травня 2020 року; 08 травня 2020 року - дії до 07 червня 2020 року; 06 червня 2020 року - до 06 липня 2020 року; 06 липня 2020 року - до 05 серпня 2020 року; 06 серпня 2020 року - до 05 вересня 2020 року; 05 вересня 2020 року - до 05 жовтня 2020 року; 06 жовтня 2020 року - до 05 листопада 2020 року; 06 листопада 2020 року - до 06 грудня 2020 року; 06 грудня 2020 року - до 05 січня 2021 року; 02 січня 2021 - до 01 лютого 2021 року; 01 лютого 2021 року - до 03 березня 2021 року; 03 березня 2021 року - до 02 квітня 2021 року (а.с.20).

Станом на 02 квітня 2021 року відповідачці нарахована заборгованість за кредитним договором у розмірі 7623,00 грн, з яких: 4950,00 грн - сума основного боргу; 2673,00 грн - сума нарахованих відсотків (а.с.29-36).

18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Українські Фінансові Операції», як фактором, укладено Договір факторингу № 18/10/21, за якими Клієнт відступив Факторові за грошові кошти Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту, у тому числі право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1958358 у розмірі 7623,00 грн (а.с.21-27).

11 липня 2022 року між ТОВ «Українські Фінансові Операції», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, укладено Договір факторингу № 1, за якими позивач набув право вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників (Портфель заборгованості), у тому числі право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1958358 від 11.02.2020 у розмірі 7623,00 грн, (а.с.39-44).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладання кредитного договору (а.с. 28, 45).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суди встановили, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 10 лютого 2020 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між не був би укладений.

В подальшому відповідачкою вносились кошти на погашення заборгованості, що свідчить про погодження та продовження нею умов кредитування.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Аргументи апеляційної скарги про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування є необґрунтованими, оскільки на підставі положень договору строк його дії було продовжено.

Також безпідставним є твердження заявника про порушення норм процесуального права у частині належності електронних доказів.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У суду першої інстанції не було сумніву щодо відповідності паперової копії електронного доказу оригіналу. Крім того, відповідачка із клопотанням про витребування оригіналу електронного доказу до суду не зверталася. Вказане свідчить про відсутність підстав для дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу.

Щодо витрат на правничу допомогу, то судова колегія виходить з такого.

07 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В. договір про надання правової допомоги № 07/07-2022.

Обсяг правової допомоги визначено у Звіті про надання правової допомоги згідно з Договором № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, складеного 11 листопада 2022 року між адвокатом Крюковою М.В та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а саме : збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 ; 2) складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 ; 3) подання до суду позовної заяви в інтересах Клієнта - кількість годин - 8, загальна вартість - 8000,00 грн (а.с.54).

Вказана сума була сплачена товариством на підставі Рахунку на оплату по замовленню № 2/08/11 від 11 листопада 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням № 306 (а.с.55,56).

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення якої знайшли свій розвиток у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які стягнуті з них, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 заі 18); від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 гс 20).

Отже, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що надані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» послуги з правничої допомоги відповідають предмету договору від 07 липня 2022 року, а обсяг і вартість цих послуг є обґрунтованими та співмірними.

Наведені обставини та правове обґрунтування свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кулькіна Артура Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного районного суду м.Харкова від 14 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 09 травня 2023 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М. Мальований

1 14,50 грн; 08.04.2020 на суму 2610,00 грн; 08.05.2020 на суму 2700,00 грн; 06.06.2020 на суму 2610,00 грн; 06.07.2020 на суму 2700,00 грн; 06.08.2020 на суму 2700,00 грн; 05.09.2020 на суму 2750,00 грн; 06.10.2020 на суму 2673,00 грн; 06.11.2020 на суму 2673,00 грн; 06.12.2020 на суму 2673,00 грн; 02.01.2021 на суму 2405,70 грн; 01.02.2021 на суму 2673,00 грн; 03.03.2021 на суму 2673,00 грн.