Справа № 203/812/23
Провадження № 4-с/0203/10/2023
УХВАЛА

24 листопада 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

за участі:

заявника (стягувача) ОСОБА_1 (в залі суду),

боржника ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни, Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023 року від представника заявника ОСОБА_1 (далі заявник, скаржник) адвоката Стенюкової Лариси Миколаївни засобами поштового зв`язку до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга на дії та постанови державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни від 30.01.2023 року, Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.02.2023 року, боржник: ОСОБА_2 , в якій скаржник просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 30.01.2023 року головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни про закінчення виконавчого провадження ВП №69826632 з примусового виконання ухвали суду №203/3174/22, виданої 01.09.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у порядку забезпечення позову, якою зобов`язано ОСОБА_2 передавати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , матері ОСОБА_1 для особистого спілкування, без обмеження місць перебування, без присутності батька, по вихідних днях кожну другу та четверту суботу і неділю з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі; також зобов`язано надати необмежене спілкування матері із сином особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо);

- визнати протиправною та скасувати постанову від 09.02.2023 року начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М.Б. про перевірку виконавчого провадження, якою визнано дії головного державного виконавця Таратутенко Л.О. щодо винесення постанови від 30.01.2023 року, ВП №69826632, як такі, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати головного державного виконавця Таратутенко Л.О. відновити виконавче провадження ВП №69826632 та негайно провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 року №512/5.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначила, що вона не погоджується із постановою державного виконавця від 30.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження №69826632 з примусового виконання ухвали суду від 01.09.2022 року, справа №203/3174/22, вважає її такою, що підлягає скасуванню. Оскільки боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 жодного разу без поважних причин не виконав ухвалу суду від 01.09.2022 року, справа №203/3174/22, та станом на час закінчення виконавчого провадження №69826632 судове рішення примусово не виконане. Це залишилось поза увагою державного виконавця, що свідчить про незаконність постанови, тим самим завдається істотна шкода охоронюваним законом правам та свободам ОСОБА_1 , її сина ОСОБА_3 , який росте без матері. На думку скаржника, державний виконавець діяла протиправно, законні права стягувача порушені і підлягають відновленню шляхом скасування постанови із зобов`язанням виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

З огляду на викладене вище, заявник звернулась до суду із скаргою на дії та постанови державного виконавця.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023 року, цивільну справу №203/812/23, провадження №4-с/0203/10/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 15.02.2023 року.

Скарга не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 20.02.2023 року була залишена без руху, а заявнику було надано строк для усунення недоліків скарги.

03.03.2023 року заявник усунула недоліки скарги та надала суду заяву про усунення недоліків скарги.

Ухвалою суду від 08.03.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 17.03.2023 року із занесенням до протоколу судового засідання було прийнято відмову заявника від заяви про відвід судді.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року було частково задоволено заяву боржника про виклик свідків та постановлено допитати ОСОБА_4 (тимчасово виконуючу обов`язки начальника Служби у справах дітей та сім`ї Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області; адреса місця роботи: Київська область, Фастівський район, с. Гатне, вул. Київська, буд. 138) в якості свідка в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, дозволити свідку ОСОБА_4 брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Фастівського районного суду Київської області, а у задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

16.03.2023 року засобами електронного зв`язку від державного виконавця до суду надійшов відзив на скаргу, в якому вона заперечувала проти задоволення вимог скарги та просила суд відмовити у їх задоволенні, розглянути скаргу за її відсутності. Як пояснила державний виконавець, в межах виконавчого провадження нею вчинялись виконавчі дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для закінчення виконавчого провадження слугував Акт державного виконавця, складений за результатами проведення виконавчих дій, що визначені ухвалою суду від 01.09.2022 року. Виконавчі дії відбулись 28.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , за участі сторін виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальником відділу на підставі скарги стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 було проведено перевірку виконавчого провадження АСВП №69826632. За результатами перевірки начальником винесено постанову про те, що дії головного державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Таратутенко Л.О. у виконавчому провадженні №69826632 були визнані такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

23.03.2023 року та 24.03.2023 року боржник ОСОБА_2 подав до суду через систему «Електронний суд» письмові пояснення по суті скарги, в яких пояснив, що судом в ухвалі суду про забезпечення позову не визначено порядок спілкування з дитиною. Якщо брати до уваги, що суд мав на увазі по вихідних днях кожну другу та четверту суботу січня 2023 року, то державний виконавець Фастівського ДВС ОСОБА_5 все вірно виконала. Крім цього, відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», ДВС робить перевірку виконання рішення двічі, що і було зроблено у січні 2023 року.

Також боржник зазначив, що державний виконавець не підтверджує той факт, що боржник перешкоджав заходженню до будинку, тому висловлювання заявника з цього приводу є помилковими, необґрунтованими. На відеозапису, який скаржник долучила до скарги, відповідно до акту державного виконавця від 28.01.2023 року, батько виконав ухвалу суду і передав дитину. Малолітній ОСОБА_6 , якому наразі вже 13 років, сам на свій розсуд висловив свою позицію та відмовився іти до матері. Припущення матері, що батько щось не дозволяє або обмежує у чомусь ОСОБА_3 , спростовуються висновком фахівця/спеціаліста, комісійною судово-медичною експертизою. Боржник не визнає факт існування у дитини телефону та інша сторона має довести ці факти у належний законний спосіб.

Тому боржник просить суд відмовити у задоволенні вимог скарги.

31.10.2023 року боржник подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що судове рішення ним виконане та державний виконавець перевірив його виконання в частині спілкування з дитиною іншими засобами зв`язку, бо мати дитини не вчиняє будь-яких дій для контакту зі своїм сином.

У судове засідання, призначене на 24.11.2023 року, з`явились заявник (стягувач), боржник, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Державний виконавець була належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, попередньо подавала письмові заяви про розгляд справи за її відсутності.

Під час судового засідання заявник підтримала вимоги скарги та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснила суду таким чином, як про це вказано вище.

Боржник заперечував проти задоволення вимог скарги та просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що ним виконане судове рішення, а державний виконавець вчинив всі необхідні дії щодо виконання судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення та думки учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни перебувало виконавче провадження АСВП №69826632 з примусового виконання ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2022 року, справа №203/3174/22, яка набрала законної сили станом на 01.09.2022 року, про зобов`язання ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) передавати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , матері ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) для особистого спілкування, без обмеження місць перебування, без присутності батька, по вихідних днях кожну другу та четверту суботу і неділю з 10-00 г. суботи до 19-00 г. неділі; а також зобов`язано надати необмежене спілкування матері із сином особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо); сторони виконавчого провадження: боржник ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 30.01.2023 року було закінчене виконавче провадження №69826632 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Так, за змістом оскаржуваної постанови, державним виконавцем було встановлено, що згідно з актом державного виконавця від 28.01.2023 року, боржником станом на 28.01.2023 року ухвалу суду за №203/3174/22, видану 01.09.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, виконано.

Постановою начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.02.2023 року про перевірку виконавчого провадження було визнано дії головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Л.О. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.01.2023 року, ВП №69826632, такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2022 року, справа №203/3174/22, було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі та постановлено зобов`язати ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) передавати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , матері ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) для особистого спілкування, без обмеження місць перебування, без присутності батька, по вихідних днях кожну другу та четверту суботу і неділю з 10-00 г. суботи до 19-00 г. неділі; а також зобов`язати надати необмежене спілкування матері із сином особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо).

Ухвала суду переглядалась в апеляційному та касаційному порядку, та постановою Верховного Суду від 17.04.2023 року, справа №203/3174/22, було залишено без задоволення касаційні скарги ОСОБА_2 , а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2022 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 10.11.2022 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 24.11.2022 року залишено без змін.

Вказана ухвала суду підлягає негайному виконанню та набрала законної сили.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2023 року, справа №203/3395/22, було відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №203/3174/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №203/3174/22.

Оглядом сайту ЄДРСР було встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2023 року, справа №203/3174/22, було задоволено заяву ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення та судом роз`яснено, що згідно з ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2022 року у справі №203/3174/22 зобов`язано ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) передавати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , матері ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) для особистого спілкування, без обмеження місць перебування, без присутності батька, по вихідних днях кожну другу та четверту суботу і неділю з 10-00 г. суботи до 19-00 г. неділі кожного місяця; а також зобов`язано надати необмежене спілкування матері із сином особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо).

Оглядом сайту ЄДРСР було встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.06.2023 року, справа №203/3395/22, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування виконавчий комітет Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів, було прийнято до провадження цивільну справу, призначене загальне позовне провадження та підготовче судове засідання у приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Так, у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області наразі перебуває цивільна справа №203/3395/22, позовну заяву в якій було забезпечено до подання позову ухвалою суду від 01.09.2022 року, справа №203/3174/22.

Цивільна справа №203/3395/22 станом на 24.11.2023 року не розглянута судом по суті спору.

Відповідно до висновку експерта від 21.11.2022 року №СЕ-19-22/37446-ПС, зокрема, на момент дослідження відібрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є в найкращих інтересах дитини та може призвести до психотравмування; примушування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до спілкування з матір`ю є недопустимим, оскільки цей метод містить ознаки психологічного насильства.

У ході судового розгляду справи судом була допитана в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальник Служби у справах дітей та сім`ї Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, яка по суті спору показала, що їй знайомі учасники справи заявник (стягувач) та боржник, у зв`язку із виконанням нею своїх службових обов`язків. Під час виконання судового рішення вона знаходилась біля будинку боржника, запізнилась на п`ять хвилин та не бачила дитину. Проте дитина висловила свою думку, що вона не бажає спілкуватися з матір`ю. Державний виконавець стояв поряд з нею. Вони не заходили на земельну ділянку, не заходили до будинку, бо це приватна власність боржника. З-під забору вона бачила боржника. Акт про виконання судового рішення свідок підписала зі слів державного виконавця.

Також у судовому засіданні судом були оглянуті відеозаписи щодо виконання судового рішення та розмови учасників виконавчої дії під час виконання судового рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 р. №4-рп/2011, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Цей інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки забезпечення позову спрямоване на недопущення ситуацій, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний , зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 року №512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз викладеного вище вказує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють до виконання судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті. Тому заходи забезпечення позову, відповідно до ухвали суду від 01.09.2022 року у справі №203/3174/22, мають систематичний характер та виконуються до закінчення судового розгляду справи по суті та виконання рішення суду у справі №203/3395/22. Виконавчі дії щодо виконання ухвали суду від 01.09.2022 року у справі №203/3174/22 також повинні мати систематичний характер, та судом роз`яснено спосіб виконання вказаного судового рішення, а саме: передавати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , матері ОСОБА_1 для особистого спілкування, без обмеження місць перебування, без присутності батька, по вихідних днях кожну другу та четверту суботу і неділю з 10-00 г. суботи до 19-00 г. неділі кожного місяця; надати необмежене спілкування матері із сином особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо).

При цьому суд враховує те, що цивільна справа №203/3395/22, позов в якій було забезпечено ухвалою суду від 01.09.2022 року у справі №203/3174/22, ще не розглянута по суті та судове рішення у ній не ухвалене. Отже, виконавчі дії повинні вчинятися державним виконавцем протягом судового розгляду цивільної справи №203/3395/22, до закінчення судового розгляду вказаної справи по суті та до виконання можливого рішення суду у справі №203/3395/22. Суд також відхиляє посилання боржника на висновок експерта в частині тверджень щодо неможливості примушування дитини до спілкування з матір`ю, оскільки бажання чи небажання спілкування дитини з матір`ю є елементом процесу виконання судового рішення та не може свідчити про закінчення виконавчого провадження та повне виконання судового рішення про забезпечення позову.

Тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання протиправною та скасування постанови від 30.01.2023 року головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни про закінчення виконавчого провадження, ВП №69826632, з примусового виконання ухвали суду №203/3174/22, виданої 01.09.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, у порядку забезпечення позову, визнання протиправною та скасування постанови від 09.02.2023 року начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М.Б. про перевірку виконавчого провадження, якою визнано дії головного державного виконавця Таратутенко Лілії Олександрівни щодо винесення постанови від 30.01.2023 року, ВП №69826632, як такі, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», та зобов`язання головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілію Олександрівну відновити виконавче провадження, ВП №69826632.

Водночас суд вважає необґрунтованими вимоги скарги про зобов`язання головного державного виконавця Таратутенко Л.О. негайно провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 року №512/5. Оскільки безпосереднім обов`язком державного виконавця є вжиття передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Отже, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання державного виконавця вчиняти виконавчі дії, які він зобов`язаний вчиняти в силу вимог закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог скарги заявника (стягувача).

Керуючись ст. ст. 5, 7, 10-13, 258-261, 353, 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни, Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 30.01.2023 року головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілії Олександрівни про закінчення виконавчого провадження, ВП №69826632, з примусового виконання ухвали суду №203/3174/22, виданої 01.09.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, у порядку забезпечення позову.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 09.02.2023 року начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М.Б. про перевірку виконавчого провадження, якою визнано дії головного державного виконавця Таратутенко Лілії Олександрівни щодо винесення постанови від 30.01.2023 року, ВП №69826632, як такі, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Таратутенко Лілію Олександрівну відновити виконавче провадження, ВП №69826632.

У задоволення іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 01.12.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва