Справа № 303/4847/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Куштана Б.П., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року у складі судді Куцкіра Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на нерухоме майно та вилучення записів,-

встановив :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на нерухоме майно та вилучення записів.

Позов мотивовано тим, що 05.08.2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за №MKAWGK00000294, згідно якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 47 200 доларів США, строком до 04.08.2025 року. З метою забезпечення виконання взятих зобов`язань за кредитним договором відповідач надав в іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.06.2016 року із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто суму заборгованості у розмірі 34 099,07 доларів США.

06.10.2020 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області на підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання.

30.03.2021 року головним державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Хабаровим В.В. на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63328405 (суму боргу стягнуто в повному обсязі), припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

16.11.2021 року позивачем було подано до АТ КБ «ПриватБанк» заяву із проханням про повернення банком правовстановлюючих документів та зняття обтяжень із предмету іпотеки, однак останні відмовили йому в цьому пославшись на те, що за ним ще рахується заборгованість.

Однак, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Козіна А.В. 21.03.2007 року зареєстровано обтяження іпотеку на підставі обтяження договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, іпотекодержатель: « ОСОБА_2 №1 ПІ-ЕЛ-СІ».

З врахуванням наведеного, позивач просив суд визнати іпотеку такою, що припинена та зняти заборону, оскільки ним зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року заявлений позов задоволено.

Визнано іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 11488302, згідно договору Іпотеки від 05.08.2005 року, посвідченого Ришкович О.В., приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу за реєстровим номером №3094, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступник якого - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO/1 PLC), такою, що припинена.

Знято заборону на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 2541532, зареєстровано 28.10.2005 року приватним нотаріусом Ришкович О.В.; підстава обтяження: договір іпотеки 3094, 05.08.2005; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 ; додаткові дані: іпотекодержатель КБ Приватбанк; заявник приватний нотаріус Ришкович О.В.) та виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження:2541532, зареєстровано 28.10.2005 Приватним нотаріусом Ришкович О.В.; підстава обтяження: договір іпотеки 3094, 05.08.2005; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 ; додаткові дані: іпотекодержатель КБ Приватбанк; заявник приватний нотаріус Ришкович О.В.) та Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 2262866; дата державної реєстрації 21.03.2007 року, підстава обтяження: договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, серія та номер: реєстр №351, 352, 19.02.2007 року, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіна А.В., іпотекодержатель: « ОСОБА_2 №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO/1 PLC), Причина відсутності коду: особа не є громадянином України ОСОБА_3 , 1-1 поверх 9 ОСОБА_4 , ЕС4R RU, Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії (Pellipar House, 1-st Floor, 9 Cloak Lane, London, EC4R 2RU, United Kingdom of Great Britain fnd Northern Ireland); Іпотекодавець: ОСОБА_1 ; розмір основного зобов`язання: 47200 доларів США; строк виконання: 04.08.2025; заставна: Немає).

Не погоджуючись із вказаним рішенням Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що судове рішення про стягнення заборгованості було виконано не відразу, а лише у березні 2021 року та просить врахувати, що розмір заборгованості зазначений в рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2016 року у справі №303/2253/16-ц визначено станом на 24.06.2016 року. Натомість погашення заборгованості, про яке заявляє позивач відбулось у березні 2021 року, тобто більш ніж через 5 років. Внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду за позивачем наявна заборгованість, а тому відсутні правові підстави для визнання зобов`язань за кредитним договором виконаними та задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання позивачем за кредитним договором, яке було забезпечене іпотекою виконане і є припиненим, а тому наявні підстави для задоволення позову.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що 05.08.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №МKAWGK00000294, згідно якого останній отримав кредитні кошти у вигляді не відновлювальної лінії у розмірі 47200 доларів США, строком до 04.08.2025 року (а.с. 7, 8).

05.08.2005 року з метою забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, згідно якого останній надав в іпотеку житловий будинок загальною площею 60,20 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.06.2016 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 34 099,07 доларів США (а.с. 11).

30.03.2021 року головним державним виконавцем Мукачівського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хабаровим В.В. було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63328405 у зв`язку зі сплатою суми боргу в повному обсязі (а.с. 12).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №305187062 від 18.07.2022 року вбачається, що власником буд. АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , а іпотекодержателем « ОСОБА_2 №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (а.с. 13).

З розрахунку заборгованості за договором №MKAWGK00000294 від 05.08.2005 року слідує, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом складає 75 446,85 доларів США (а.с. 71-74).

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з ч.1,ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Правила припинення зобов`язання передбачені в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України), переданням відступного (ст.600 ЦК України), зарахуванням (ст.601 ЦК України), за домовленістю сторін (ст.604 ЦК України), прощенням боргу (ст.605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦК України), неможливістю виконання (ст.607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (ст.ст. 608,609 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку»(Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. (ч.5 ст.3 Закону)

Відповідно до ст.4 Закону обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Тобто із виникненням іпотеки на законних підставах виникає обтяження нерухомого майна іпотекою, яке підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється з інших підстав, передбачених цим Законом.

Аналіз вищенаведених норм права та положень Закону свідчить про те, що іпотека як забезпечувальне зобов`язання є похідним від основного зобов`язання, за загальним правилом виникає з моменту проведення її державної реєстрації у Державному реєстрі прав та є дійсною до моменту припинення основного зобов`язання у встановленому законом порядку, зокрема, виконанням, проведеним належним чином, або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на момент укладення Іпотечного договору, обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Згідно з ч.5 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Частиною 3 ст 44 цього Закону передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч.3 ст. 17 Закону «Про іпотеку»).

Згідно з п.4 ч.1 ст 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги про зняття заборони з будинку позивач вказує, що ним, як позичальником, виконано належним чином зобов`язання за кредитним договором, тому іпотека є припиненою, а тому наявна заборона на нерухоме майно підлягає зняттю.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) відступлено від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, і зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Матеріалами справи доведено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) у порядку статті 1050 ЦК України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №МKAWGK00000294 від 05.08.2005р., в зв`язку з чим змінив строк виконання основного зобов`язання.;

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.06.2016року у справі №303/2253/16-ц достроково стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором №МKAWGK00000294 від 05.08.2005р.у розмірі 34 099,07 доларів США, з яких: 30623,65 заборгованість по кредиту, 2966,97 доларів США- заборгованість по відсоткам, 226,87 доларів США- комісії, 281,58 доларів США пені, що за курсом 26.01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.03.2016року складає 886961,81 грн. та 13303,57грн. сплаченого судового збору.

За даним рішенням Мукачівським міськрайонним судом 06.10.2020року видано виконавчий лист №303/2253/16-ц, який пред`явлено стягувачем АТ«ПриватБанк» до виконання Мукачівському МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Постановою головного державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 30.03.2021 року виконавче провадження ВП №63328405 про стягнення за виконавчим листом №303/2253/16-ц від 06.10.2020 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 900220,56 грн. закінчено у зв`язку зі сплатою суми боргу в повному обсязі.

Відповідачами не спростовано факт погашення позичальником вищевказаної заборгованості за кредитним договором, натомість АТ «ПриватБанк» заперечуючи позов указує,що позивач виконав рішення лише у березні 2021 року, тобто більш ніж через 5 років, а тому позичальник порушив свої зобов`язання за договором, і банк має право нараховувати відсотки за користування кредитом та нарахував їх 75 446,85 доларів США, в зв`язку з чим зобов`язання за кредитним договором не припинені.

Такі доводи кредитора не заслуговують на увагу, оскільки ним не подано жодних доказів, які б підтверджували пред`явлення будь-яких вимог до позичальника. Кредитор має право порушувати питання про стягнення з позичальника коштів на підставі 625 ЦК України за період невиконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17.06.2016 року №303/2253/16-ц. Однак таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Оскільки матеріалами справи доведено факт припинення зобов`язання за кредитним договором внаслідок його повного виконання позивачем ОСОБА_1 , а також те, що права кредитора в спірних правовідносинах підлягають захисту в порядку пред`явлення вимог на підставі статті 625 ЦК України, які виникають на підставі закону, а не договору та, відповідно, не забезпечені іпотекою, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання зобов`язань за договором іпотеки від 05.08.2005 року припиненими.

Згідно правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про задоволення позову та обґрунтовано захистив порушені права позивача. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2023 року .

Головуючий:

Судді: