ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2108/22 Номер провадження 22-ц/814/2420/23Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Кузнєцова О.Ю.,

судді: Гальонкін С.А., Карпушин Г.Л.

імена (найменування) сторін:

позивач: Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Лубнитеплоенерго"

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 жовтня 2022 року, постановлене суддею Бєссоновою Т.Д.

по справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за опалення місць загального користування будинку за період з жовтня 2019 року по жовтень 2021 року в розмірі 2514 грн.14 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

В даному будинку діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення, так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладався засіб теплопостачання централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач. Відповідачу присвоєно особовий номер споживача послуг з централізованого опалення НОМЕР_1 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі № 539/611/19 встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відключена від мережі централізованого опалення у зв`язку з облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення з 2008 року. З того часу нарахування плати за поставку теплової енергії до квартири не проводиться.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630 передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

В зв`язку з не оплатою опалення місць загального користування будинку по кожному місяцю опалювальних періодів для сходових клітин та горища за період з 01 жовтня 2019 по 31 жовтень 2020 року та за утрати теплової енергії трубопроводами, розташованими на горищі за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтень 2021 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 2514,14 грн., яку просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 жовтня 2022 року позовні вимоги Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарствва «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування будинку за період з жовтня 2019 року по жовтень 2021 року в розмірі 2514 грн. 14 коп.

Зобов`язано Головне Управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути позивачу обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Лубнитеплоенерго» судовий збір в розмірі 2 481 грн., згідно платіжного доручення № 1609 від 21.06.2022 в сумі 2232,90 грн. та платіжного доручення № 19 від 05.01.2022 в сумі 248,10 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не надано доказів надання даних послуг, та відповідно їх споживання відповідачем. Прилади опалення місць загального користування вказаного будинку відсутні, батареї на сходовій клітині демонтовано, проте з якого часу позивачем не вказано.

Доказів наявності на горищі труб теплопостачання не надано, тому підстави для нарахування оплати за утрати теплової енергії трубопроводами відсутні.

Від ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило судове рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення для населення багатоквартирних будинків м. Лубни, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі № 539/611/19 встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відключена від мережі централізованого опалення у зв`язку з облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення з 2008 року. З того часу нарахування плати за поставку теплової енергії до квартири не проводиться.

Даним рішенням також стягнуто з ОСОБА_2 (власника квартири та батька відповідача ОСОБА_1 ) заборгованість за опалення місць загального користування за період з січня 2016 року по грудень 2018 року у сумі 4862,77 грн.

Сторонами у справі не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 використовується відповідачем як робоче місце адвоката (а.с. 59).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги які надавалися з жовтня 2019 року по жовтень 2021 року утворилася заборгованість у сумі 2514,14 грн., а саме з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2020 року за опалення сходової частини та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами (горище) та з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2021 року за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами (горище).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2015 року № 630 (далі - Правила № 630).

Відповідно до пункту 2 Правил № 630 централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання; опалювана площа (об`єм) будинку - це загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.

Пунктом 6 Правил № 630 встановлено, що послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункт 28 Правил № 630).

Місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.

Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення - це місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря.

Опалюване приміщення - це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Згідно з частиною 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

З акту обстеження системи централізованого опалення 2 під`їзду (квартири АДРЕСА_2 складеного 26 листопада 2020 року представником ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» Колісник І.І. в присутності представника ЛК ЖЕУ Побережного О.А. встановлено, що в результаті обстеження системи централізованого опалення 2 під`їзду житлового будинку по АДРЕСА_3 виявлено, що на сходовій клітині 2 під`їзду даного житлового будинку прилади централізованого опалення відсутні. Трубопроводи підводки до демонтованого приладу опалення заглушені муфтовими заглушками (а.с. 11).

Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б вказували з якого часу відсутні прилади централізованого опалення у 2 під`їзду житлового будинку по АДРЕСА_3 (акт демонтажу та заглушки трубопроводу тощо).

Тобто, позивачем не доведено факт надання послуг з опалення сходової клітини з жовтня 2019 року по листопад 2020 року.

Окрім того, здійснюючи нарахування заборгованості за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами, розташованими на горищі, наявність яких заперечує відповідач, позивачем не надано доказів, які б спростовували дані доводи апеляційної скарги та вказували на розташування трубопроводів на горищі.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з позивача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 6202,50 грн. (2481 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 3721,50 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції).

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку відмовити.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" на користь держави судові витрати у сумі 6202,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин