Провадження № 4-с/592/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу Сумської міської ради, заінтересована особа: ОСОБА_1 , на постанову старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ясенок Інни Юріївни від 21.12.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

Представник Сумської міської ради звернувся до суду із вказаною скаргою, яку підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2014 по справі № 592/10290/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь СМР в рахунок відшкодування шкоди 5049,00 грн. На виконання даного рішення 18.11.2014 було видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні в Ковпаківському ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) (ВП № 52576622).

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківському ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) Ясенок І.Ю. від 21.12.2022 виконавчий документ по справі № 592/10290/14-ц повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а вжиті дії щодо розшуку іншого майна виявилися безрезультатними. Скаржник вважає дане рішення державного виконавця незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки в рамках виконавчого провадження не було вчинено всіх передбачених законом дій, необхідних для забезпечення виконання рішення суду. Зокрема, виконавець не зверталася до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника або іншої особи, в якої перебуває майно боржника, його кошти; нею не ініційовано питання щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобов`язань; також не подано до правоохоронних органів заяви про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з невиконанням судового рішення.

Додатково представник СМР зауважив, що, згідно довідки Управління «ЦНАП у м. Суми» від 18.01.2023, боржник ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , проте в оскаржуваній постанові значиться адреса реєстрації останнього: АДРЕСА_2 .

Належним доказом вжиття усіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є саме повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту вжитих виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення ст. 129-1 Конституції України. Тому скаржник просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ковпаківського ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) Ясенок І.Ю. від 21.12.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження № 52576622; зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Ухвалою суду від 23.01.2023 відкрито провадження з розгляду скарги та призначено по справі судове засідання з викликом сторін.

Представник Ковпаківського ВДВС у м. Суми СХ МРУМЮ до суду не прибув, надав письмовий відзив на скаргу, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив про необґрунтованість заявлених вимог. Аргументуючи таку позицію, пояснив, що в ході примусового виконання рішення суду по справі № 592/10290/14-ц щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь СМР в розмірі 5049,00 грн., з метою виявлення майна і рахунків боржника, було вжито всі можливі та передбачені законом заходи, котрі виявилися безрезультатними; державним виконавцем періодично направлялися запити до правореєструючих органів щодо наявності у ОСОБА_1 джерела доходів, відкритих банківських рахунків, транспортних засобів, інформація на виконання яких не надала можливості встановити майно, на яке було б можливо звернути стягнення.

Боржник ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, що не перешкоджає розгляду скарги у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2014 по справі № 592/10290/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Сумської міської ради в рахунок відшкодування шкоди 5049 грн. 00 коп.

Рішення суду набрало законної сили 14.11.2014 і на його виконання було видано виконавчий лист (а.с.10).

07.10.2016 головним державним виконавцем Шосткинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області Дудко Л.С. відкрито виконавче провадження № 52576622 з примусового виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.11.2014 по справі № 592/10290/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь СМР (а.с.52).

Постановою державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області Дудко Л.С. від 02.08.2017 виконавчий документ по справі № 592/10290/14-ц від 18.11.2014 передано для виконання до Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області (а.с.45).

09.07.2021 та 19.12.2022 державним виконавцем Ковпаківського ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) в рамках виконавчого провадження № 52576622 винесено постанови про арешт коштів боржника (а.с.55-56,59-60).

04.02.2022 та 19.12.2022 направлялися вимоги про отримання інформації, що містить банківську таємницю, про залишок коштів на рахунках боржника, які залишилися безрезультатними у зв`язку з відсутністю коштів для стягнення (а.с.56-58).

21.12.2022 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) Ясенок І.Ю. складено Акт про відсутність у боржника ОСОБА_1 майна, а 21.12.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документа, виданого 18.11.2014 Ковпаківським районним судом м. Суми по справі № 592/10290/14-ц, стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та безрезультатність вжитих заходів щодо розшуку такого майна (а.с.61).

Скаржник вважає дане рішення державного виконавця незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки в рамках виконавчого провадження не було вчинено всіх передбачених законом дій, необхідних для забезпечення виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення також закріплена у ст. 18 ЦПК України, де зазначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягаю рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частиною 5 статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а також у випадку якщо здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

За правилом ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, п.п. 13, 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено можливість державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб, або ж у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України (постанова Верховного Суду від 20.01.2021 по справі № 619/562/18).

Зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок представлених сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про невжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів примусового виконання, регламентованих ЗУ «Про виконавче провадження», спрямованих на неупереджене, ефективне і своєчасне виконання судового рішення. Зокрема, в ході виконавчого провадження № 52576622 не вчинялися дії щодо перевірки майнового стану боржника у визначеному законом порядку із встановленою періодичністю, виклику і отримання пояснень боржника, примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника або встановлення тимчасового обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

З огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяла з порушенням вимог Закону, при цьому прийняла неправомірне рішення про повернення виконавчого листа по справі № 592/10290/14-ц, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 18.11.2014, яке повинно бути виконане.

Станом на 16.03.2023 рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2014 залишається невиконаним, що свідчить про порушення прав Сумської міської ради як стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 18, 24, 48 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Сумської міської ради задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати постанову старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ясенок Інни Юріївни від 21.12.2022, прийняту в рамках виконавчого провадження № 52576622, про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов`язати старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ясенок Інну Юріївну поновити виконавче провадження № 52576622 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 592/10290/14-2, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 18.11.2014 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Сумської міської ради боргу в розмірі 5049 грн. 00 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М. Фоменко