БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/534/23
Провадження № 2/497/313/23
УХВАЛА

про розгляд клопотання

10.05.23 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

вивчивши за відсутністю сторін у приміщенні суду в м.Болград матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа з вищевказаним позовом, провадження в якій відкрито ухвалою суду від 31.03.2023р., розгляд якої триває, судове засідання відкладене на 12.06.2023р. у зв`язку з неявкою відповідача.

09.05.2023р. від ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 16.11.2022р. №1568р.) надійшло клопотання про допуск її до участі у даній справі.

Як вбачається з клопотання, воно підписане ОСОБА_3 представником відповідача за довіреністю, що не надає цьому представнику права на участь у справі з розгляду позову щодо особистих питань відповідачки, зокрема, розірвання шлюбу лише вчиняти інші дії, у даному випадку, від імені довірительниці, лише подавати документи до суду, але не підписувати їх і не брати участь у справі.

Так, відповідно до положень ч.1ст.14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Згідно з вимогами ч.1ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Ст.56ч.4 СК України визначає, що примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 та 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тому суд, у даному випадку, має враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, надані у п.15 Постанови №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - згідно якого сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Отже, волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу - є її індивідуальним бажанням, що залежить від обставин, які склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема, щодо реєстрації шлюбу та подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Однак, Верховний Суд Постановою у складі колегії суддів 1-ї судової палати КЦС від 09.07.2021р. (справа №607/10879/20), визначив, що в разі, якщо до позовної заяви додано ордер на представництво інтересів позивача та копію договору про надання правової допомоги відповідно до якого адвокат має право складати, підписувати та подавати за дорученням клієнта скарги, заяви, клопотання, у тому числі позовні заяви, відзиви, заперечення... тощо, - це свідчить про наявність належних повноважень в адвоката на надання правової допомоги, якому надано всі процесуальні права та обов`язки визначені для позивача. Проте, ст.ст.237,238 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до змісту чинного законодавства може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

З наведеного вище нормативного регулювання предмету та підстав позову вбачається, що адвокат, як представник особи, яка звертається до суду з питанням про розірвання шлюбу, для підтвердження своїх повноважень учасника справи має надати суду договір (довіреність) про надання правової допомоги і підтверджує правомочність адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта, з якого має вбачатися воля позивача на розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити у задоволення клопотання представника відповідача за довіреністю Монастирної І.О.

Тому, керуючись ст. 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_3 представнику відповідача ОСОБА_2 за довіреністю у задоволенні її клопотання про доступ до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі надання їй довірительницею ОСОБА_2 повноважень щодо представництва інтересів довірительниці саме стосовно особистого її права з питання про розірвання шлюбу (належним документом - довіреність, угода), - вона може повторно звернутися з аналогічним клопотанням до суду, зазначивши іншу підставу.

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст.353 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.261 ЦПК України, але заперечення на неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.В. Кравцова