Провадження № 2/686/70/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Лазоренко К.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на об`єкти нерухомості та їх поділ,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права їх спільної сумісної власності на садовий (дачний) будинок загальною площею 189,8 кв.м., який розташований за адресою: Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, садівниче товариство Віта-1 та на земельну ділянку площею 0,0629 га з кадастровим номером :03:003:0129, яка розташована за адресою: Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, садове товариство Віта-1 за межами населеного пункту з цільовим призначенням для ведення садівництва, поділивши їх у натурі між ними, виділивши кожному із співвласників по частки вказаного будинку та земельної ділянки, посилаючись на те, що це майно було придбане ними за час шлюбу та за спільні кошти подружжя. Однак, в добровільному порядку провести поділ вказаного майна останній відмовляється.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують, оскільки право власності на дачний будинок не зареєстровано. Крім того, позивач не внесла на депозитний рахунок Хмельницького міськрайонного суду грошову суму, яку вона згідна сплатити відповідачу.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 30 вересня 1992 року по 17 листопада 2017 року. 6 вересня 2010 року ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,0629 га з кадастровим номером :03:003:0129, яка розташована за адресою: Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, садове товариство Віта-1 за межами населеного пункту з цільовим призначенням для ведення садівництва. На вказаній земельній ділянці відповідач побудував садовий (дачний) будинок. Однак, на нього право власності він не оформив.

У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 зроблено висновок, що "новостворене нерухоме майно набуває правового режиму житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію".

Згідно висновку судового експерта Марченкова Г.Г. від 2 листопада 2022 року №04/21 поділ спірного будинку технічно можливий з відхиленням від ідеальних часток 39,6% та 60,4% зі сплатою компенсації в розмірі 96931 грн.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року №6-130цс13).

Відповідно до вимог ст. 376 ч. ч. 1 - 3 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про неможливість визнання за сторонами права спільної сумісної власності на садовий (дачний) будинок, а також неможливість виділу частки з цього будинку в натурі, оскільки самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності й не може бути предметом поділу між подружжям.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі №686/9580/16-ц (провадження №61-3478св18) зроблено висновок, що "земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України".

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про неможливість визнання за сторонами права спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, оскільки вона одержана відповідачем в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, а тому є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, і не може бути предметом поділу між подружжям.

Також, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 не внесла на депозитний рахунок Хмельницького міськрайонного суду грошову суму, яку вона згідна сплатити відповідачу.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 331, 368 ч. 3, 376 ч. ч. 1 - 3 ЦК України, ст. ст. 61, 68 ч. 1, 69, 70 ч. 1 СК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права їх спільної сумісної власності на садовий (дачний) будинок загальною площею 189,8 кв.м., який розташований за адресою: Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, садівниче товариство Віта-1 та на земельну ділянку площею 0,0629 га з кадастровим номером :03:003:0129, яка розташована за адресою: Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, садове товариство Віта-1 за межами населеного пункту з цільовим призначенням для ведення садівництва, поділивши їх у натурі між ними, виділивши кожному із співвласників по частки вказаного будинку та земельної ділянки, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

27.04.2023