Справа №:755/3815/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнення про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення виплати страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивачка ОСОБА_2 , через адвоката Батуру П.О. (ордер, свідоцтво а.с.8,9), звернулась до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення виплати страхового відшкодування, в якому просить стягнути пеню за період з 22 березня 2022 року до 09 березня 2023 року у розмірі 55 063,01 грн., інфляційні витрати - 24 251,46 грн., 3 відсотки річних - 3 771,78 грн., а також стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 лютого 2021 року о 09:33 год. на 52 км автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , здійснив маневр обгону, виїхавши на зустрічну смогу, не переконався у небезпечності маневру, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «PORSHE CAYENNE» державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Вину водія ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року (справа № 752/15962/21).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «HYUNDAI GETZ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП не була застрахована.

Згідно висновку експертного дослідження № 90 від 26 липня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «PORSHE CAYENNE», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 783 344,35 грн.

Водієм ОСОБА_4 частково було відшкодованого матеріальну шкоду у розмірі 173 735, 80 грн. ОСОБА_4 , як учасник бойових дій, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є зазначена особа, проводить МТСБУ в порядку, встановленому Законом.

ОСОБА_1 подала до МТСБУ заяву про страхове відшкодування № 74128 від 16 грудня 2021 року, яку МТСБУ отримало 21 грудня 2021 року. У позові, з посиланням на положення до п.36.2 ст.36 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказується, що 90-дений термін виплати страхового відшкодування сплив 21 березня 2022 року, відповідачем МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок позивачки 14 березня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 63,64).

Відповідач МТСБУ про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, що про що свідчить поштове повідомлення від 10 квітня 2023 року (а.с.66). Відзиву на позовну заяву не направлялось.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 лютого 2021 року о 09:33 год. на 52 км автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI GETZ», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив маневр обгону, виїхавши на зустрічну смогу, не переконався у небезпечності маневру, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «PORSHE CAYENNE», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року (справа № 752/15862/21), встановлено, що свої діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 14.1 в) Правил дорожнього руху України. Судом останнього визнано винним у вченому правопорушенні, притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладанням штрафу (а.с.32).

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата першої реєстрації - 24 липня 2014 року, транспортний засіб «PORSHE CAYENNE», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачці - ОСОБА_1 (а.с.31).

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 транспортного засобу «HYUNDAI GETZ», д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована відповідно до чинного законодавства про обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За матеріалами справи водій ОСОБА_3 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 28 листопада 2019 року, є учасник бойових дій (а.с.25).

Відповідно п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1V), учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У позові вказується, що водієм ОСОБА_3 частково було відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 173 735,80 грн.

На підтвердження розміру вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «PORSHE CAYENNE», д.н.з. НОМЕР_2 , позивачкою надано висновок експертного дослідження № 90 від 26 липня 2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, необхідних під час ремонту, склала 783 344,35 грн. (а.с.33-35).

Згідно ст. 6 Закону України № 1961-1V, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону України 1961-1V передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.39 Закону України № 1961-1V, МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Закону України № 1961-1V .

За матеріалами справи, ОСОБА_1 16 грудня 2021 року подала заяву до МТСБУ (номер страхової справи МТСБУ - 74128) про відшкодування матеріальної шкоди, яке було отримано останнім 21 грудня 2021 року (а.с.27, 52).

Відповідно до заяви від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_1 просила МТСБУ повідомити про причини несвоєчасної виплати страхового відшкодування та здійснити страхове відшкодування у страховій справі № 74128 (а.с.53-54).

Листом № 3-01б/7507 від 06 березня 2023 року МТСБУ повідомляло позивачку про те, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року (справа № 752/30783/21) у позові позивачки до ОСОБА_3 , третя особа: МТСБУ про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено. МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування шкоду у розмірі 130 000,00 грн., зазначена сума буде перерахована найближчим часом. У листі вказується, що в діях МТСБУ відсутні порушення законодавства при розгляді звернення, відтак, відсутні підстави для відшкодування пені, інфляційних витрат та 3% річних (а.с.56).

За матеріалами справи, здійснено через ПриватБанк ОСОБА_1 безготівкове зарахування на картковий рахунок НОМЕР_5 , платіж: МТСБУ виплата по справі № 74128, згідно наказу № 3/4391 від 06 березня 2023 року в сумі 130 000,00 грн., дата операції - 14 березня 2023 року (а.с.58).

У позовній заяві ставиться питання про стягнення з відповідача за несвоєчасну обов`язкової виплату пені, інфляційних витрат, 3% річних.

Як вбачається з наведеного вище листа, відповідачем, як на причину несвоєчасної виплати страхового відшкодування, було очікування рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року (справа № 752/30783/21).

Разом з тим, вказана обставина не впливала на обов`язок відповідача своєчасно здійснити виплату страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика та не залежала від вирішення справи про стягнення матеріальної шкоди з особи, винної у вчиненні ДТП.

Пунктом п.22.1 ст.22 Закон України № 1961-1V передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 36 Закону України № 1961-1V страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За матеріалами справи страховик не здійснив виплату страхового відшкодування своєчасно: отримавши заяву про виплату страхового відшкодування 21 грудня 2021 року, здійснив регламентну виплату лише 14 березня 2023 року, тоді як останнім днем для своєчасної виплати було 21 березня 2022 року.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь відповідачки пеню на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-1V, за період з 22 березня 2022 року до 02 червня 2022 року в сумі 5 200,00 грн. за обліковою ставкою Національного банку України - 10,00%, за період з 03 червня 2022 року до 09 березня 2023 року в сумі 49 863,01 грн. за обліковою ставкою Національного банку України - 25,00%, розрахунок є арифметично правильним та загалом сума до стягнення становить 55 063,01 грн.

Судом перевірено здійснений розрахунок пені (у тексті позову, а.с.4), який відповідає сумі боргу, кількості прострочених днів затримки виплати, обліковій ставці НБУ, яка викладена на офіційному сайті НБУ за вказаний період. Також, стороною відповідача розрахунок позивача по вказаним виплатам не спростовано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, зобов`язання МТСБУ у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. У разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Судом перевірено формулу нарахування 3% річних від суми боргу 130 000,00 грн. за період з 22 березня 2022 року до 09 березня 2023 року, які складають 3 771,78 грн., а також інфляційних витрат з визначеним індексом інфляції за вказаний період, що становить 24 251,46 грн. (у тексті позову, а.с.5).

Відзиву від МТСБУ на позовну заяву не надходило, наведені розрахунки відповідачем не було спростовано.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивачки, за несвоєчасне здійснення страхових виплат, пені, інфляційну складову та 3% річних від суми боргу.

За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Також представником ОСОБА_1 подано заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в сумі 15 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України професійна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу адвокат Батура П.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надав копію договору про надання правничої допомоги № 106//ЦС від 15 грудня 2022 року, копію додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 106//ЦС від 15 грудня 2022 року, ордера на надання правничої допомоги, відповідно до змісту яких розмір витрат на правничу допомогу становить 15 000,00 грн. та є фіксованою сумою, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи право суду зменшення розміру витрат на правничу допомогу лише за клопотанням іншої сторони, з яким до суду відповідач не звертався, суд не убачає підстав для відмови у стягненні таких витрат.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплата якого документально підтверджена, з згідно виписки судовий збір зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.7,62).

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 625 ЦК України, 12, 13, 81, 89, 141,259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнення про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення виплати страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 за прострочення виплати страхового відшкодування пеню в сумі 55 063 (п`ятдесят п`ять тисяч шістдесят три) гривні 01 коп.; інфляційну складову в сумі 24 251 (двадцять чотири тисячі двісті п`ятдесят одна) гривня 46 коп.; три відсотки річних в сумі 3 771 (три тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 78 коп., а всього стягнути - 88 086 (вісімдесят вісім тисяч вісімдесят шість) гривень 25 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 на відшкодування витрат, пов`язаних оплатою професійної правничої допомоги.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, .

Повний текст рішення складено 09 травня 2023 року.

Суддя А.В. Слободянюк