Справа № 369/3368/21
Провадження № 2/369/484/23
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря судового засідання Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 липня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого вказаним органом від 08.07.2011 року, актовий запис №467. Від шлюбу Сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року по справі №758/179/21 шлюбу між Позивачем та Відповідачем розірвано. Станом на час звернення до суду з позовом Відповідачка незаконно, протиправно утримує малолітню дитину без згоди батька, змінила постійне проживання доньки та повністю обмежила контакт Позивача з дитиною. Позивач просив звернути увагу на той факт, що Відповідач 16 червня 2020 року за згоди Позивача вивезла до Італії малолітню доньку для відпочинку, але в подальшому незаконно утримувала ОСОБА_3 на території Італійської Республіки без згоди батька. Як наслідок Позивач на підставі Гаазької конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980 року звернувся до судових органів Італії про репатріацію доньки на територію України. Рішенням суду з питань неповнолітніх міста Л`Аквіла від 03.12.2020 року по справі №425/20 було зроблено висновок про незаконне викрадення дитини та наказано негайно повернути до попереднього місця проживання в Україні неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запиту батька. Позивач характеризується з позитивної сторони у всіх сферах життя, має численні заслуги та відзнаки як на рівні своєї професії, так і на рівні держави. Батько дитини - ОСОБА_1 все життя займався вихованням та утриманням доньки, до червня 2020 року постійно проживали разом за адресою АДРЕСА_1 , створив належні умови для повноцінного життя та розвитку доньки, має стабільний постійний дохід, задовільний стан здоров`я. У свою чергу Відповідач незаконно викрала та утримує малолітню ОСОБА_3 з серпня 2020 року, не виконує рішення Суду з питань неповнолітніх міста Л`Аквіла від 03.12.2020 року по справі №425/20, яким наказано негайно повернути до попереднього місця проживання в Україні неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запиту батька, до цього часу переховує дитину від батька, не дає можливості йому бачитися з донькою.

На підставі наведеного позивач ОСОБА_1 просив суд:

визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) і повернути її ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП- НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) за попереднім місцем проживання - АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Фінагеєвій І.О. у цивільній справі №369/3368/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимоги щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача про передачу справи до іншого суду за підсудністю у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимоги щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено.

13 липня 2021 року відповідачка ОСОБА_2 надала до суду відзив. Зазначила, що дитина була вивезена до Італії в межах доручення та з дозволу самого Позивача і повернута в Україну в межах даного їм доручення. Дитина проживає з матір`ю у квартирі, що належить сестрі відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 . Дитина навчається у школі, має всі необхідні умови для проживання, забезпечена усім необхідним, в квартирі створені умови для нормального розвитку, сну і відпочинку дитини. Разом з ними у квартирі проживають батьки відповідачки, які, як бабуся та дідусь дитини, піклуються про неї та також доглядають за дитиною, у зв`язку з чим дитина ніколи не залишається сама. Окрім того, дитина перебуває на обліку в Державній науковій установі «Науково практичний центр профілактичної та клінічної медицини». Крім того, Відповідачка зазначила, що на будинок, куди Позивач хоче забрати дитину накладено арешт , а сам Позивач притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України. Відповідачка звернула увагу суду на те, що ч. 2 ст. 209 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів та передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Кримінальне провадження розглядається Шевченківським районним судом міста Києва (справа № 761/16587, провадження 1-кп/761/553/2021). Посилалася та той факт, що вказана інформація є загальнодоступною та мститься на сайті Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

20 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 . Мотивувала свої зустрічні позовні вимоги тим, що дитина проживає з матір`ю, навчається у школі, має всі необхідні умови для проживання, забезпечена усім необхідним, в квартирі створені умови для нормального розвитку, сну і відпочинку дитини. Разом з ними у квартирі проживають батьки відповідачки, які, як бабуся та дідусь дитини, піклуються про неї та також доглядають за дитиною, у зв`язку з чим дитина ніколи не залишається сама. Окрім того, дитина перебуває на обліку в Державній науковій установі «Науково практичний центр профілактичної та клінічної медицини». Дитина потребує піклування матері, та відібрання дитини у матері може погано вплинути та психічний стан доньки. Позивачка за зустрічним позовом зазначила, що на будинок, куди батько хоче забрати дитину накладено арешт, а самого ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України. Відповідачка звернула увагу суду на те, що ч. 2 ст. 209 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів та передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Кримінальне провадження розглядається Шевченківським районним судом міста Києва (мправа № 761/16587, провадження 1-кп/761/553/2021).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

У судове засідання відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 не з`явилася, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, представник надав клопотання про розгляд справи без їх участі, просив відмовити у задоволені первісної позовної заяви та задовольнити зустрічну позовну заяву.

У судове засідання представник третьої особи Обухівської районної державної адміністрації Київської області не з`явився, дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без їх участі на розсуд суду.

У судове засідання представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації не з`явився, дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду висновок про визначення місця проживання дитини та акт обстеження умов проживання.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічної позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 08 липня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано 08 липня 2011 року шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 08 липня 2011 року складено відповідний актовий запис № 467. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_2 ».

У шлюбі у подружжя народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 19 лютого 2019 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції ц місті Києві, ОСОБА_3 народилася у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 30 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 2546. Батьками особи зазначено: батько - громадянин України ОСОБА_1 , мати - громадянка України ОСОБА_2 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва ЄУН 758/179/21 від 05 березня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено та розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Згідно заяви ОСОБА_1 від 08 січня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ярощук І.Ю., зареєстрованої у реєстрі за № 22, ОСОБА_1 , як батько дитини ОСОБА_3 , надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон Італійської Республіки дитини, з метою туризму та відпочинку в період з 08 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року у супроводі її матері ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення № 425/80 Va від 03 грудня 2020 року суду з питань неповнолітніх міста Л`Аквіла (Італія), розглянуто заяву про повернення дитини, поданої батьком відповідно до Гаазької конвенції від 25 жовтня 1980 року, наказано негайно повернути до попереднього місця проживання в Україні, неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запиту батька.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02 жовтня 2019 року № 31813, виданої Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 25 грудня 2013 року по день надання довідки.

Згідно довідки Феодосівської сільської ради Обухівського району Київської області від 16 квітня 2021 року № 129/02/04-21, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 3016703 від 26 квітня 2013 року, виданого державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Камлик С.О., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/4 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та за № 91890140 від 13 липня 2017, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Хоменко Т.Л., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/4 житлового будинку, загальною площею 420,1 кв.м., житловою 176,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 232746745 складеної 16 листопада 2020 року на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва № 761/11020/18 від 28 березня 2018 року накладено арешт.

Відповідно до довідок наданих Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Урлівка» № 89/02-21 від 02 лютого 2021 року та № 96/05-21 від 05 травня 2021 року, ОСОБА_2 та її донька дійсно фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , по час надання довідки, що підтверджується сусідами та консьєржами будинку.

Згідно довідки наданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Урлівка» № 90/03-21 від 10 березня 2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182385964 від 25 вересня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Степаненко Д.В., квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 62,7 кв.м., житловою - 29,5 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1195, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю., між ОСОБА_2 та ТОВ «Фронтон Білдінг» укладено зазначений договір та ТОВ «Фронтон Білдінг» продано ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно договору дарування частки квартири від 16 травня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 782, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю., між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено зазначений договір, згідно якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 травня 2018 року ОСОБА_2 , на підставі договору дарування серія та номер 782, виданого 16 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощуком І.Ю., на праві власності приватної належить частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до характеристики, виданої виконкомом Хотівською сільською радою від 20 жовтня 2020 року № 603, громадянин ОСОБА_1 проживає без реєстрації на території ради, скарг та заяв на його поведінку у виконком не поступало, компрометуючих матеріалів у виконкомі немає.

Відповідно до висновку № 39 від 20 жовтня 2020 року Лікарсько-консультативної комісії ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУС, ОСОБА_1 , 1949 року народження, є працездатним, термін дії висновку - 1 рік.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3, 6 років, виданої психологом ФОП ОСОБА_11 батьки приділяють увагу розвитку і вихованню дитини, активно цікавляться її успіхами.

Згідно консультативного висновку Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» від 16 лютого 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в лікарні з 05 грудня 2013 року.

Відповідно до психологічного висновку від 01 лютого 2021 року, складеного психологом ОСОБА_12 відносно дитини ОСОБА_3 , на даному етапі психологічного благополуччя дитини є особливо можливим стабільний контакт з матір`ю, максимально можливе усунення стресових факторів та доброзичливе соціальне середовище. Наразі оптимальним з можливих варіантів є проживання дитини разом з матір`ю, бабусею та дідусем. Рекомендована консультація дитячого невропатолога, також бажаною є тривала робота з психологом з використанням ігрових, арт-методів та тілесно-орієнтована терапія. На період адаптації рекомендоване домашнє навчання.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03 грудня 2021 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , створені усі необхідні умови для проживання та розвитку дитини.

Згідно акту обстеження умов проживання від 20 січня 2022 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , створені усі необхідні умови для проживання та розвитку дитини.

Згідно висновку про доцільність визначення проживання малолітньої дитини за вих. № 60/07-15/392 від 25 лютого 2021 року, наданого Обухівською районною державною адміністрацією Київської області, орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , складеного 14 лютого 2022 року № 101-1286/22 Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією, з метою забезпечення прав і інтересів дитини Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини (яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини передбачено, що найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини передбачено, що суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

З огляду на вищевикладені обставини судом у вказаній справі було встановлено, що ОСОБА_2 має належні умови проживання для дитини, піклується про неї та утримує її, дитина довгий час проживає разом із матір`ю, бабусею та дідусем. Водночас і батько дитини, ОСОБА_1 також характеризується з позитивної сторони з приводу виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується матеріалами справи. Житлові умови проживання матері на даний час відповідають інтересам дитини, оскільки для розвитку дитини створені всі належні умови, однак дана обставина згідно чинного законодавства не є вирішальною при визначенні місця проживання дитини. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків (в цьому випадку наявність у ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна) не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи дитина проживає із матір`ю, бабусею та дідусем, що найкраще відповідає інтересам дитини, тому задля збереження її зв`язків із сім`єю, які на час винесення рішення є усталеними, та з врахуванням психологічного висновку від 01 лютого 2021 року, складеного психологом ОСОБА_12 відносно дитини ОСОБА_3 , оскільки на даному етапі психологічного благополуччя дитини є особливо важливим стабільний контакт з матір`ю, максимально можливе усунення стресових факторів, суд вважає за необхідне залишити проживати дитину разом з матір`ю.

Отже, при розгляді даної справи судом не встановлено, а відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не доведено існування будь-яких інших виняткових обставин, які б зумовили необхідність розлучення малолітньої дитини з її матір`ю.

Враховуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан дитини, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, відмовляє у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком та задовольняє зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 на користь позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У зв`язку з відмовою у задоволенні первісної позовної заяви, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу, покладаються на позивача за первісним позовом.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 7, 150, 153, 160, 161 СК України, ст. ст. 13, 76, 81, 141, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: І.О. Фінагеєва