Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/9728/22
Провадження №2/552/961/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

14.03.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Лебедєва Х.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго",

представник позивача - Сакун Анна Сергіївна,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року в сумі 9091 грн. 77 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 455 грн. 13 коп. та 3 % річних в сумі 160 грн. 49 коп. Всього просив стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку 9707 грн. 39 коп.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 24).

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив.

У відзиві зазначив, що позивачем пред`явлено позовні вимоги до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та до ОСОБА_5 .

Проте, з 26 березня 2018 року ОСОБА_5 не зареєстрована та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Тому заявлені до неї вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, до 01 листопада 2022 року (дата реєстрації позовної заяви) ним неодноразово сплачувалися кошти за послуги теплопостачання на адресу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», всього на загальну суму 10072 грн. 84 коп.

Відповідно до пункту 17 договору №15065 від 20 грудня 2013 року «Про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води», укладеного ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачем ОСОБА_2 , у платіжних документах споживач повинен обов`язково зазначати в призначенні платежу період, за який проводить оплату. За наявності у споживача заборгованості за раніше отримані послуги теплопостачання, виконавець зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за послуги теплопостачання, спожиті в минулі періоди, незалежно від зазначеного у платіжному документі призначення платежу.

Таким чином станом на 01 листопада 2022 року заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 9091 грн. 77 коп. за період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року була сплачена в повному обсязі та заборгованості за вказаний період не існувало.

З врахуванням інших оплат заборгованість за послуги теплопостачання, які надавалися у 2021 та 2022 роках повністю відсутня.

Крім того, на період карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 та протягом 30 днів з дня його відміни заборонено нарахування неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Тому відповідач вважає, що вимоги про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню. Позовні вимоги просив залишити без задоволення (а.с. 34-37).

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відзивів на позов не надали.

Позивач ВП «Полтаватеплоенерго» надав відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів, викладених у відзиві ОСОБА_2 .

Зазначив, що відповідачам позивачем надаються послуги теплопостачання.

За обліковими даними підприємства за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи.

14 грудня 2022 року підприємство звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року.

Оскільки при проведенні оплати у 2022 році відповідачами зазначено було період призначення платежів саме за конкретний місяць у 2022 році, тому підприємство не могло відобразити ці платежі у розрахунку.

Норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року №530-ІХ на нарахування інфляційних збитків та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України не поширюються.

Тому просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 71-72).

В подальшому позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, у якій зазначив, що з урахуванням проведених відповідачами після звернення позивача з позовом до суду оплат, заборгованість за послугами теплопостачання на даний час погашена Несплаченими залишаються індекс інфляції в розмірі 455 грн. 13 коп. та 3 % річних в сумі 160 грн. 49 коп.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача індекс інфляції в розмірі 455 грн. 13 коп., 3 % річних в сумі 160 грн. 49 коп. та 2481 грн. судового збору (а.с. 82).

Інших заяв по суті справи або клопотань сторони суду не подавали.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, пославшись на викладені у відзиві на позов обставини. В задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Заслухавши відповідача ОСОБА_2 , дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 була споживачем послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 до 25 березня 2018 року включно. З 25 березня 2018 року ОСОБА_3 не є споживачем послуг теплопостачання за вказаною адресою.

Вказані обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2021 року у справі №552/993/21, яке набрало законної сили 02 листопада 2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому та обставина, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року були споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_3 споживачем послуг за такою адресою у вказаний період не була, є встановленою та доказуванню не підлягає.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані договором про надання послуг централізованого опалення та підігріву води від 20 грудня 2013 року, укладеним позивачем та відповідачем ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно вказаного договору теплопостачальна організація зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором.

Крім того, одна сторона - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні - відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 як споживачам послуг за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з теплопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись та їх оплачували.

Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавались в період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року, затверджено наступними нормативними актами:

постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 року №1769 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість, для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,78 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 96,71 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість, за відсутності рушникосушильників - 89,54 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість.

Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані послуги згідно затверджених тарифів.

Як встановлено судом, у період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року відповідачі отримані послуги оплатили не в повному обсязі. У зв`язку з цим за період з 01 грудня 2021 року по 01 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 9091 грн. 77 коп. за одержані ними послуги теплопостачання, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до пункту 17 договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, укладеного 20 грудня 2013 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_2 , у платіжних документах споживач повинен обов`язково зазначати в призначенні платежу період, за який він проводить оплату. За наявності у споживача заборгованості за раніше отримані послуги теплопостачання, виконавець зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за послуги теплопостачання, спожиті в минулі періоди, незалежно від зазначеного у платіжному документі призначення платежу.

Як встановлено судом, в період з 23 березня 2022 року по 01 листопада 2022 року (день звернення позивача з позовом до суду) відповідачами проведено оплату послуг теплопостачання на загальну суму 10072,84 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи дублікатами квитанцій КБ «Приватбанк» (а.с. 39-51).

Тому з врахуванням 17 договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, укладеного 20 грудня 2013 року заборгованість за вказаний період була погашена.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

За період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року борг відповідачів за послуги теплопостачання становив 9091 грн. 77 коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 455 грн. 13 коп., 3% річних - 160 грн. 49 коп. (а.с. 5, 6).

У зв`язку зі сплатою відповідачами заборгованості за послуги теплопостачання позивач зменшив позовні вимоги, та просить стягнути лише компенсацію інфляційних втрат підприємства, що виникли у зв`язку з порушенням відповідачами строків погашення заборгованості, та три відсотки річних, які згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачі зобов`язані сплатити на вимогу позивача.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача ОСОБА_2 про наявність мораторію на нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Так, згідно підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року №530-ІХ на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Так, згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування саме неустойки було заборонено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Але жодним нормативним актом не було зупинено дію ст. 625 ЦК України та не було заборонено нарахування індексу інфляції, що за своєю суттю є компенсацією втрат кредитора від інфляції у зв`язку з порушенням зобов`язання боржником, та трьох процентів річних, які фактично є платою за користування боржником коштами, що він мав сплатити кредитору.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 455 грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 160 грн. 49 коп. підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З цих підстав вказані суми з відповідачів стягуються в солідарному порядку.

Оскільки судом встановлено, що в період з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2021 року ОСОБА_3 не була споживачем послуг, що надаються позивачем за вказаною адресою, в задоволенні позовних вимог до неї необхідно відмовити.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов судом задоволено частково, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь позивача необхідно судові витрати пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 455 грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 160 грн. 49 коп., а всього стягнути 615 грн. 62 коп. (шістсот п`ятнадцять гривень шістдесят дві копійки) - солідарно.

В задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на відшкодування понесених судових витрат по 827 грн. 00 коп. (вісімсот двадцять сім гривень нуль копійок) з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго", адреса: м.Полтава, вул. Комарова, 2а, ,

відповідач - ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,

відповідач - ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , проживаюча: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,

відповідач - ОСОБА_4 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлено 17 березня 2023 року.

Головуючий О.А.Самсонова