КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7816/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року місто Київ

справа №755/1980/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, поділ майна та усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати, що квартира АДРЕСА_1 належить йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та поділити майно, визнавши за нимідеальну частку 1/2 квартири;

зобов`язати відповідача припинити чинити йому перешкоди у користуванні майном і надати ключі від квартири;

звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка накопичилася з 24 лютого 2021 року до цього часу, тобто 44000 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що всі недоліки, які були зазначені судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, були ним усунуті в повній мірі у заяві про усунення недоліків, тобто він добросовісно виконав всі вимоги суду, а тому підстав повертати йому позовну заяву у суду не було.

Вказував, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, не зазначив, які недоліки не були ним усунуто.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2023 року позивач звернувся до суду із позовом доОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, поділ майна та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, щопозовна заява не відповідає положенням ст.175 ЦПК України, а саме:

у позові не зазначеновсіх необхідних відомостей про учасників справи, ціни позову майнового характеру, відомостей щодо досудового врегулювання спору та заходів забезпечення позову, якщо такі проводились, відомостей щодо відсутності аналогічного позову до того ж відповідача;

позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви орієнтовного розрахунку судових витрат або інформації про відсутність таких витрат;

позивачем не долучено до позовної заяви жодних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Також в ухвалі було зазначено, щопозивачу слід визначитися з:ціною позову за позовною вимогою майнового характеру, надати докази дійсної вартості майна та сплатити судовий збір за вимогу про поділ майна у розмірі 1% від вартості спірної квартири; змістом заявлених позовних вимог та їх підсудністю, врахувати рекомендації суду щодо розгляду позовних вимог, що стосуються інтересів дитини та оформити позовну заяву відповідно до норм чинного законодавства.

На виконання вимог ухвали від 15 лютого 2023 року позивачем була надана заява про усунення недоліків від 22 лютого 2023 рокута позовна заява в новій редакції, в яких останній, зокрема, уточнив відомості про відповідача; зазначив ціну позову майнового характеру у розмірі 100000 грн. та відповідно сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн.; зазначив, що заходи досудового врегулювання спору не вживалися, оскільки законом не передбачена обов`язковість такого врегулювання; вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалося; вказав, що ним не подано іншого позову (позовів) до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (ця інформація була в позовній заяві, але суд її не помітив); навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат; виключив з позову вимогу про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Також у заяві про усунення недоліків та позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 було зазначено, що єдиним доказом викладених ним обставин він вважає правовстановлюючі документи на квартиру, які знаходяться у відповідача, а тому він просив суд витребувати вказані документи у останньої.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, на виконання вимог ухвали суду від 15 лютого 2023 року, однак, вивчивши зміст даної заяви, суд дійшов висновку, що заявником не виправлено недоліки викладені в ухвалі суду від 15 лютого 2023 року, а тому відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, поділ майна та усунення перешкод у користуванні майном у позовній заяві виклав зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги з посиланням на норми СК України.

Позивачем у п.4 прохальної частини позовної заяви було зазначено, що оскільки правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідача, а у нього відсутні навіть копії, просив суд витребувати їх у останньої.

Також ОСОБА_1 у позовній заяві підтвердив, що ним не подано іншого позову (позовів) до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Усуваючи недоліки, які викладені в ухвалі суду першої інстанції від 15 лютого 2023 року позивач виклав свої пояснення щодо вказаних йому судом недоліків позовної заяви та надав позовну заяву в новій редакції, уточнивши дані відповідача та позовні вимоги; зазначив ціну позову майнового характеру у розмірі 100000 грн. та відповідно сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн.; зазначив, що заходи досудового врегулювання спору не вживалися, оскільки законом не передбачена обов`язковість такого врегулювання; зазначив, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалося; вказав, що ним не подано іншого позову (позовів) до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат.

Таким чином, постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, як і не врахував те, що остаточне визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого засідання згідно із ч.1 ст.189 ЦПК України.

Суд першої інстанції зазначивши в ухвалі від 23 лютого 2023 року, що заявником не виправлено недоліки викладені в ухвалі суду від 15 лютого 2023 року не вказав, які саме недоліки не були усунуті позивачем.

01 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просив роз`яснити йому, які саме конкретні недоліки позовної заяви мав на увазі суд в ухвалі від 23 лютого 2023 року про повернення позовної заяви, які залишилися невиправленими відповідно до ували від 15 лютого 2023 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року відмовлено.

Отже, ухвала про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків не ґрунтується на нормах процесуального права.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ч.2 ст.176 ЦПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: