Справа № 343/872/21
Провадження № 22-ц/4808/358/23
Провадження № 22-ц/4808/377/23
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюта І.О.

секретаря Працун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 13 грудня 2022 року та на додаткове рішення Долинського районного суду від 30 грудня 2022 року ухвалені у складі судді Монташевича С.М. в м.Долина у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 29.05.2018 його дружина ОСОБА_2 , рухаючись по дорозі в напрямку села Надіїв по вулиці Полуботка з дотриманням правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 . У той час на зустріч зазначеному автомобілю рухались три великі рогаті корови. Нічого не підозрюючи і не очікуючи небезпеки при наближенні транспортного засобу до тварин і порівнянні з ними, його дружина продовжила рух з малою швидкістю (не більше 30 км/год). Одна з корів, яка йшла разом з двома іншими, несподівано вискочила на проїжджу частину дороги, зробивши перешкоду вільному руху транспортному засобу, і наскочила на автомобіль, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а саме: пошкоджено праве дзеркало заднього виду, переднє праве крило та дві праві дверки. Єдиною особою, яка супроводжувала даних корів, була жінка з двома дітьми, яка не вчинила жодних дій, спрямованих на те, щоб відігнати худобу. Корова, яка завдала майнову шкоду автомобілю, належала цій же жінці, якою є відповідачка ОСОБА_3 . В той момент вона була єдиним погоничем трьох корів і не змогла забезпечити безпеку дорожнього руху, що в результаті призвело до завдання шкоди його майну. Близько 17.45 год його дружина ОСОБА_2 повідомила в Долинське відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про дану подію. Пошкодження транспортного засобу ними було зафіксовано на телефон. Згідно із висновком судового експерта від 30.11.2019 № 18/19, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , в результаті пошкодження, яке мало місце 29.05.2018, становить 5463,27 грн. Вартість завданих йому матеріальних збитків як власнику вказаного транспортного засобу в результаті пошкодження, яке мало місце 29.05.2018, становить 4985,47 гривень. Загальна сума завданих збитків складає 10378,75 гривень, яку просив стягнути з ОСОБА_3 .

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 600 грн.

Додатковим рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2022 року заяву ОСОБА_3 про розподіл судових витрат у цивільній справі №343/827/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, в яких ставить питання про скасування оскаржуваних рішень з постановленням нового, яким задовольнити позовні вимоги, та скасувати додаткове рішення в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції неповно зв`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права й постановив незаконне рішення. Також вказує, що жодними доками відповідачка не довела зіткнення автомобіля з коровою, навпаки всі пояснення сторін та докази в тому числі і самої відповідачки вказують на те, що свійська тварина завдала шкоди автомобілю «Renault Logan» з правої частини коли вони порівнялись та автомобілем коли той перебував в статичному стані. Тобто суд при дослідженні обставин справи повинен був не тільки акцентуючи свою увагу на дослідженні питання порушень учасниками справи порушень правил дорожнього руху, а приділити ще основну увагу таким обставинам справи, як завдання твариною як джерелом підвищеної небезпеки майнової шкоди майну позивача.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Долинського районного суду яким з нього стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень на користь ОСОБА_3 , ставить питання про скасування додаткового рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви. Вказує, що в той же час суд не зважаючи, що розмір позовних вимог до відповідача складає 4429,62 грн задоволив суму правних послуг в розмірі 8000 тисяч що не відповідає принципу пропорційності, крім цього прийняв до уваги такі витрати як складання апеляційної скарги на ухвалу суду від 17.08.2021 - 1500 грн що не була доцільною у даній справі, а тільки затягувала процес надання експертного висновку та свідчила про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

У березні 2023 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи подані апелянтом зокрема рішення суду першої інстанції від 13 грудня 2022 року вважає його законним та обґрунтованим просить залишити його без змін. Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені в рішенні суду від 20.02.2020 обставини у справі №343/990/19 щодо дій кожного з учасників події, яка відбулася 29.05.2018, мають преюдиційне значення для розгляду даної справи, оскільки в даному випадку дотримані як суб`єктивні, так і об`єктивні межі преюдиції, тому що при розгляді даної справи беруть участь особи, щодо яких були встановлені такі обставини спірної події, а саме третя особа ОСОБА_2 , яка була позивачкою по справі №343/990/19, та відповідачка, яка є такою в обидвох справах. Встановлені обставини в цій частині оспорювалися сторонами та були предметом судового розгляду, за результатами якого ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили. Також, судом враховано, що ОСОБА_1 не брав участі при розгляді вказаної справи, проте під час розгляду даної справи не надав будь-яких доказів, які б спростовували встановлені у рішенні суду від 20.02.2020 обставини щодо дій учасників події, яка мала місце 29.05.2018, тому підстав для їх повторного дослідження судом не встановлено.Транспортний засіб ОСОБА_1 зазнав пошкоджень внаслідок недотримання Правил дорожнього руху як погоничем, так і водійкою автомобіля. Проте позивач заявляє позовні вимоги тільки до неї ОСОБА_3 і просить стягнути з неї всю завдану йому шкоду, не доводячи при цьому, що виключно з її вини було завдано пошкоджень його автомобілю. Натомість ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем, за клопотанням його представника залучено до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні позивача. Також суд виходив з того, що позивач не надав доказів, що в разі дотримання третьою особою ПДР, пошкоджень його транспортного засобу можна було б уникнути, як і не довів, що незалежно від дотримання ПДР водійкою, така шкода була б заподіяна нею в будь-якому випадку. Зокрема, згідно висновку судового експерта №СЕ-19/109/26-71Т/19 від 26.06.2019, наданого Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України, за заданих дорожніх умов водій автомобіля марки Renault Logan реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинна була, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 2.36; 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була рухаючись даною ділянкою дороги бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, а під час виконання маневру об`їзду тварин, що рухалися посередині проїзної частини назустріч автомобілю - дотримувати безпечного інтервалу.

У лютому 2023 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення, в якому заперечує наведені в ній доводи та вважає додаткове рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін. Вважає, посилання апелянта про недотримання судом принципу пропорційності спростовуються матеріалами справи. Твердження апелянта про прийняття судом до уваги витрат на складання апеляційної скарги на ухвалу суду від 17.08.2021 року в розмірі 1500,00 грн, що не була доцільною у даній справі.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явивсь, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Суд відхиляє повторне клопотання представника позивача адвоката Комарницького Є.Г. про відкладення розгляд цієї страви, оскільки повідомлені ним причини неявки за приписами ч.1ст.372 ЦПК україни судом визнаються неповажними..

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач заявив позов до погонички корови, однак не довів у встановленому законом порядку тільки її винуватість у завданні пошкоджень автомобілю, так як не прахував порушень ПДР третьою особою, яка керувала належним йому автомобілем. Томусуд прийшов до переконання, що за встановлених обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягають за їх недоведеністю.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, з огляду на конкретні встановлені під час її розгляду обставини щодо дій кожного з учасників ДТП і встановлення факту пошкодження автомобіля, з врахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, критеріїв реальності виконаних робіт адвоката таїх значимість, суд дійшов висновку про наявність підстав дя зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 8 000 грн.

Ухвалені судом першої інстанції рішення не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29.05.2018 близько 18.10 год. ОСОБА_2 керувала належним позивачу транспортним засобом марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Шевченка у с. Надіїв, Долинського ( на цей час Калуського) по якій йшло стадо корів, погоничем якого була ОСОБА_3 . Під час вигону корів, корова ОСОБА_3 вискочила на вказаний автомобіль, в результаті чого він зазнав пошкоджень: відірване дзеркало заднього виду з правої сторони, деформовані переднє і праве крило та праві двері. Свідками події були односельчанка ОСОБА_4 та її чоловік» (т. 1 а.с. 14).

Зазначені обставини визнаються сторонами, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, тому не підлягають доказуванню.

Згіно в письмових поясненнях від 29.05.2018, наданих поліцейському, ОСОБА_2 вказала, що: «29.05.2018 близько 18.10 год вона рухалась на власному транспорті з АДРЕСА_1 йшло стадо корів, погоничем якої була дочка ОСОБА_5 . Під час вигону корів, корова ОСОБА_5 вискочила на автомобіль, в результаті чого він зазнав пошкоджень: відірване дзеркало заднього виду з правої сторони, деформовані переднє і праве крило та праві двері.

Супровідним листом за вих. № 4994 від 13.08.2018 Долинське ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_2 про те, що проведено перевірку її повідомлення, зареєстрованого в журналі ЄО № 2776 від 29.05.2018, і розгляд повідомлення завершено у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та підстав для внесення відповідної інформації до ЄРДР, рекомендовано їй звернутися до суду з цивільним позовом (т. 1 а.с.11).

Відповідно до висновку від 20.06.2018, затвердженого начальником Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Хомином В.Д., у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, немає підстав для внесення відповідної інформації до ЄРДР, рекомендовано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (матері ОСОБА_3 ) з даного приводу звертатися до суду в порядку цивільного судочинства (т. 1 а.с. 12-13).

Згідно з відповіддю за вих. №17-12/1148 від 07.02.2019, наданою ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» ОСОБА_2 , страхова компанія повідомила останній про те, що, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1884326 від 22.12.2017, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» застраховано її, ОСОБА_2 , відповідальність перед третіми особами під час використання забезпеченого транспортного засобу RENAULT Logan, д.н.з. НОМЕР_1 . Крім цього, повідомлено, що описана нею у зверненні подія (зіткнення автомобіля з великою рогатою худобою), не є страховим випадком у зв`язку з тим, що шкода була заподіяна не життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, а забезпеченому транспортному засобу. Звертають увагу заявниці, що відшкодування шкоди за пошкодження транспортного засобу під час його експлуатації передбачено саме Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) (т. 1 а.с. 10).

Згідно з висновком №18/19 експертного автотоварознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 , складеного 30.11.2019, фототаблиць до нього, долученої ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкоджень, що були нанесені автомобілю 29.05.2018, становить 5463,27 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкоджень, що були нанесені автомобілю 29.05.2018, становить 4985,47 гривень. Власником вказаного транспортного засобу, згідно зі свідоцтвом про його реєстрацію, є ОСОБА_1 . Має право керувати ОСОБА_2 (т. 1 а.с.16-36).

Товарний чек від 30.11.2019 вказує на те, що експертне автотоварознавче дослідження автомобіля Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , становить 2 300 грн (т. 1 а.с. 15).

На підтвердження вартості відновлювальних робіт по ремонту транспортного засобу Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , позивачем надано акт виконаних робіт № 20495 від 10.10.2018, в якому в тому числі вказано, що вартість дзеркала заднього виду правого становить 779,20 гривень+ 138,75 грн за його монтаж, що складає 917,95 грн (т. 1 а.с. 41), а також попередній рахунок на оплату № 295 від 11.02.2021 на суму 9 460,80 грн, виставленого приватною виробничо-комерційною фірмою «В.С.К.» (т. 1 а.с. 40).

Заперечуючи проти позову, відповідачка вказує на те, що подія, яка мала місце 29.05.2018, сталася не тільки через її причетність до неї, а й у зв`язку з порушенням ПДР водійкою транспорного засобу, на підтвердження чого долучила до матеріалів даної справи висновок експерта №CЕ-19/109/26-71Т/19 від 24.01.2019, відповідно до якого за заданих дорожніх умов, водій автомобіля марки Renault Logan реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинна була, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 2.3б; 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була рухаючись даною ділянкою дороги бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, а під час виконання маневру об`їзду тварин, що рухалися посередині проїзної частини назустріч автомобілю - дотримувати безпечного інтервалу (т. 1 а.с. 75-77).

Також, на думку відповідачки, про відсутність підстав для покладення на неї обов`язку з самостійного відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, свідчить і рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 у справі № 343/990/19, яке залишено без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.09.2020 (т. 1 а.с. 71-74), яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено (т. 1 а.с. 60-66). Предметом дослідження даної справи був спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок події, яка мала місце 29.05.2018 за участю водійки ОСОБА_2 та погонича корови ОСОБА_3 , при розгляді якої були встановлені обставини, що описані нижче.

Під час розгляду цієї справи за клопотанням сторони позивача було проведено транспортно-товарознавчу експеризу, за результатами якої складено висновок експерта № СЕ-19/109-21/13305-АВ від 17.02.2022, згідно з яким вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Renault Logan 90 L, р.н. НОМЕР_1 , 2010 р.в., внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 29.05.2018 становила 4 429,62 грн (т. 1 а.с. 170-181).

Будь-яких інших доказів сторони не подавали, щодо проведення інших експертних досліджень клопотань не заявляли, хоча не були позбавлені такої можливості. Також судом вживалися заходи з метою виклику заявленого позивачем свідка, який в судове засідання не з`явився, після чого сторона позивача відмовилася від його допиту та просила обмежитись наявними у справі письмовими доказами.

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу відшкодування відповідачкою завданої позивачу матеріальної шкоди.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Отже виходячи з аналізу вказаних норм законодавства стаття 1187 ЦК України містить в собі визначений перелік тварин, які є джерелом підвищеної небезпеки.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Отже вказаними нормами законодавства передбачено, особа, яка утримує тварину повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну.

Також установлено, що єдиною особою, яка супроводжувала стадо корів, була жінка з двома дітьми, яка не вчинила жодних дій, спрямованих на те, щоб відігнати худобу. Корова, яка завдала майнову шкоду автомобілю, належала цій же жінці, якою є відповідачка ОСОБА_3 . В той момент вона була єдиним погоничем трьох корів і не змогла забезпечити безпеку дорожнього руху, що в результаті призвело до завдання шкоди його майну. Також встановлено і не спростовується ОСОБА_3 що вона є власником даної корови яка на момент даної дорожньо-транспортної пригоди була єдиним погоничем трьох корів, яка не змогла забезпечити безпеку дорожнього руху, що в результаті призвело до завдання шкоди автомобілю позивача.

Враховуючи наведені вищезазначені положення законодавства, а також беззаперечний факт спричинення тварино відповідачки пошкодження автомобіля позивача, через відсутність належного контролю з боку ОСОБА_3 як власника тварини, яка зобов`язана здійснювати такий контроль, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність вини відповідачки у заподіянні позивачу матеріальної шкоди.

Розмір заподіяної шкоди відповідачем не оспроюється.

Суд відхиляє заперечення відповідачки про те, що подія, яка мала місце 29.05.2018, сталася не тільки через її вину, ай у зв`язку з порушенням ПДР водійкою транспорного засобу, на підтвердження чого долучила до матеріалів даної справи висновок експерта №CЕ-19/109/26-71Т/19 від 24.01.2019, за змістом якогоза заданих дорожніх умов, водій автомобіля марки Renault Logan реєстраційний № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинна була, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 2.3б; 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була рухаючись даною ділянкою дороги бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, а під час виконання маневру об`їзду тварин, що рухалися посередині проїзної частини назустріч автомобілю - дотримувати безпечного інтервалу (т. 1 а.с. 75-77), оскільки експерт дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак порушення правил дорожнього руху України, лише за умови, що дорожньо-транспортна пригода розвивалася таким чином, як вказано у заяві про призначення інженерно-транспортної експертизи керуючого адвокатського бюро «Романа Волосянка»,без складання акта дорожньо-траспортоної пригоди на місці, тобто у відповідності до версії, викладеної в інтересах особи, яка супроводжувала домашню тварину поза місцями її постійного утримання.

За таких обставин, вказаний висновок експерта від 24.01.2019 №СЕ-19/109/26-71Т/19 не може беззаперечно свідчити про обставини дорожньо-транспортний пригоди та дотримання чи недотримання її учасниками правил дорожнього руху України, що перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з її настанням.

Інших доказів про винуватість водія автомобіля марки Renault Logan реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_2 у ДТП, яка мала місце 29.05.2018 у матеріалах справи немає.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спірні правовідносини, які виникли у цій справі, суд першої інстанції належним чином не визначилися із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази та надав їм неналежну правову оцінку, зокрема належним чином не перевірив доводів позивача щодо наявності в діях відповідача вини у заподіянні йому матеріальної шкоди, яка полягала саме в недотриманні останньою вимог статті 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" та не надали жодної правової оцінки положенням частини четвертої статті 12 вказаного Закону стосовно того, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка утримує цю тварину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення ухвалені судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому оскаржуване рішення необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 378,75 грн.

За змістом ст.382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно квитанції за подання позовної заяви від 14.05.2021 та від 24.02.2023 за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 відповідно сплатив 908 грн та 1 362 грн судового збору. (т.а.с.5,т.2 а.с.93).

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений нимсудовий збір необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 684 грн.

Ціна позову в даній справі становить 10 378,75 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн*100=268 400 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Долинського районного суду від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Долинського районного суду від 30 грудня 2022 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , у розмірі 10 378,75 (десять тисяч триста сімдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок) на відшкодування завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , витрати понесені у розмірі 908, 00 грн (дев`ятсот вісім гривень) судового збору за подання позовної заяви та у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст складено 08 травня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта