Справа № 155/1490/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С. А.
Провадження № 22-ц/802/577/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до фермерського господарства Літвіна Анатолія Павловича, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2014 року позов ПАТ КБ «Надра» до ФГ ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ФГ Літвіна А. П., Літвіна А. П., Літвін Ж. А. на користь ПАТ КБ «Надра» солідарно 104 584 грн. 92 коп. кредитної заборгованості.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 28 квітня 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Однак, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення суду), апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Аналогічний порядок оскарження роз`яснено також у резолютивній частині рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України (яка діє на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту рішення суду є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема у випадку подання апеляційної скарги особою повідомленою належним чином про розгляд справи, якщо суд ухвалив рішення про її обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах зроблено в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження рішення суду посилаючись на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи та копію оскаржуваного рішення суду не отримувала.

Однак, такі доводи відповідача спростовуються матеріалами цивільної справи.

З матеріалів цивільної справи № 155/1490/14-ц, рішення у якій оскаржує відповідач ОСОБА_1 слідує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції вона особисто 21 серпня 2014 року отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами, тобто відповідач була обізнана про розгляд місцевим судом даної справи.

Згідно журналу судового засідання від 29 серпня 2014 року судове засідання головуючим суддею у даній справі відкладалось на 15 год. 00 хв. 29 вересня 2014 року, про що відповідач ОСОБА_1 була повідомлена судовою повісткою, яку отримала особисто 13 вересня 2014 року і ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення наявним в матеріалах справи (а.с. 33).

Крім того, відповідно до супровідного листа № 3744, Горохівський районний суд Волинської області 30 вересня 2014 року, направляв відповідачу ОСОБА_1 копію оскаржуваного рішення, яке згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, вона отримала особисто 11 жовтня 2014 року (а.с. 38, 41).

Отже, наведене свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином була повідомлена судом про розгляд справи рішення у якій вона оскаржує та особисто отримала його копію 11 жовтня 2014 року.

Враховуючи наведене, а саме те, що відповідач ОСОБА_1 будучи повідомленою про розгляд справи, апеляційну скаргу на рішення суду подала після спливу одного року з дня складення повного його тексту, то в силу вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до фермерського господарства Літвіна Анатолія Павловича, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий

Судді: