ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 396/1337/20

провадження № 22-ц/4809/514/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АРКС ЛАЙФ»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року у складі судді Русіної А. А. і

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі АТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь борг в розмірі 15 744 грн 25 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 14.03.2016 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 був укладений Комплексний договір № 4/1359609, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 29 288 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, а її спадкоємцем є відповідач.

Позивач 24.04.2017 звернувся до Новомиргородської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка станом на 24.04.2017 складала 15 744.25 грн.

На адресу відповідача було направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, що був укладений з ОСОБА_2 , проте, ОСОБА_1 ніяких дій щодо погашення заборгованості не виконано, тому АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду з позовом.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Аркс».

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2021 року замінено третю особу по справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Аркс» на належну третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АРКС ЛАЙФ» (далі ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ»).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» борг в розмірі 15 744 грн 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» судові витрати у розмірі 2 102 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 як спадкоємиця позичальника, яка не виконала умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов`язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» у повному обсязі та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

Апеляційна скарка мотивована тим, що рішення суду першої інстанці постановлене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції було порушено правила підсудності, адже позов було подано до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, а відповідач зареєстрована та фактично проживає у м. Знам`янка Кіровоградської області.

ОСОБА_1 було позбавлено судом першої інстанції права прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 20 грудня 2022 року та не забезпечено право на доступ до правосуддя, адже представником відповідача було подано до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач не отримувала жодної поштової кореспонденції від суду першої інстанції, що також є порушенням її прав як учасника процесу, а позивачем було порушено порядок подання процесуальних документів. Крім того, ОСОБА_1 було позбавлено права на ознайомлення з матеріалами судової справи.

Суд першої інстанці, приймаючи як доказ розрахунок заборгованості не дослідив, в який саме період та за якою формулою нараховувались відсотки, прострочена заборгованість, а також розрахунок простроченої комісії, оскільки він складався станом на 30.07.2020, а не 16.01.2017.

Наданий позивачем комплексний кредитний договір містить вказівку про рахунок позичальника № НОМЕР_1 , однак, банком надано на підтвердження виписки з 11 рахунків із різними номерами, які датовані періодами 2020-2021 років.

Крім того, у виписці з рахунку за період з 14.03.2016 по 16.10.2020 вказано, що 13.01.2017 було погашення заборгованості ОСОБА_2 , однак остання з 11.01.2017 по 16.01.2017 знаходилась на стаціонарному лікуванні.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем було пропущено строк позовної давності, адже про смерть позичальника АТ «Креді Агріколь Банк» дізнався в березні 2017 року, коли братом відповідача було направлено на адресу банку завірену копію свідоцтва про смерть.

Відповідач вважає, що перебіг строку позовної давності розпочався з 20.05.2017, коли позивач отримав відповідь Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори про наявність спадкової справи після померлої ОСОБА_2 і сплинув 20.05.2020.

Від АТ «Креді Агріколь Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року залишити без змін.

Від ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишити рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду проведеного в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та її представник адвокат Перемот О. Г. підтримали доводи апеляційної скарги, представник АТ «Креді Агріколь Банк» адвокат Черкасова О. О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Представник ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.03.2016 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено комплексний договір № 4/1359609 відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 29 288 грн.

Розділом 2 вказаного договору встановлені умови договору страхування, укладеного між ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» (страховик), від імені і за дорученням якого діє ПАТ «КредіАгріколь Банк» (страховий агент) та ОСОБА_2 (страхувальник (застрахована особа) / позичальник).

Відповідно до п. 5 договору страхова сума становить 28 000 грн, сума страхової премії (сплачується одноразово) 1 288грн, страховий тариф 4.600%. Страховим випадком визначено смерть застрахованої особи, яка сталася протягом дії всього строку дії договору страхування відповідно до Правил добровільного страхування життя ТДВ «СК «ЄВРОСТАНДАРТ ЛАЙФ» (попереднє найменування Страховика) в редакції, зареєстрованій Нацфінпослуг України 21.09.2012 за № 112022. Строк страхування встановлено з 00 год. 00 хв. 14.03.2016 до 24 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 17.01.2017 Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, серія НОМЕР_2 .

Станом на дату смерті ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 744,25 грн, яка складається з:15 133,68 грн - прострочена заборгованість, 8,63 грн - прострочені відсотки, 601,94 грн - прострочена комісія, що підтверджується розрахунком.

На підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_2 за комплексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016 АТ «КредіАгріколь Банк» до матеріалів справи долучено засвідчені копії виписок з поточних рахунків позичальниці.

На виконання вимог ст. 1281 ЦК України, позивачем 24.04.2017 була направлена претензія кредитора до Новомиргородської державної нотаріальної контори.

Згідно відповіді від 04.05.2017 № 401/01-16 Новомиргородська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_2 , яка була зареєстрована по АДРЕСА_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася. Проте згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47616840 від 04.05.2017 було виявлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 10.03.2017 було заведено спадкову справу № 76/2017 Новоукраїнською державною нотаріальною конторою на підставі листа-вимоги ПАТ «Державного ощадного банку України». Інших спадкоємців станом на 11.05.2017 не було, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, що підтверджується листом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 13.05.2017 за № 378/02-14.

10.01.2019 Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора на запит ПАТ «КредіАгріколь Банк» від 26.11.2018 щодо надання відомостей по спадковій справі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 повідомила про видачу свідоцтва про право на спадщину 21.09.2017, станом на 02.01.2019. Вказане повідомлення вважається отриманим ПАТ «КредіАгріколь Банк» 10.01.2019.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, відповідачці ОСОБА_1 21.09.2017 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видані вказані свідоцтва, складається з 1/4 частки квартири за АДРЕСА_2 , належної спадкодавиці на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори 15.08.1997 за № 2684 та зареєстрованого Ульянівським комунальним міжміським бюро техінвентаризації за № 106/2.

З метою врегулювання спірних правовідносин 26.11.2018 до ОСОБА_1 , як до спадкоємиці після смерті ОСОБА_2 ПАТ «КредіАгріколь Банк» направив листи про погашення заборгованості за кредитом спадкодавиці ОСОБА_2 , які не було виконано.

Спадкоємиця не задовольнила вимоги кредитора, заборгованість на час звернення не сплачена.

Із заяви від 13.04.2017, яка долучена третьою особою до матеріалів пояснення вбачається, що начальник управління примусового стягнення кредитної заборгованості ПАТ «КредіАгріколь Банк`Дивисенко Т.О. звернувся до ТДВ «СК «АХА Страхування Життя» із заявою з проханням здійснити страхову виплату за Договором страхування життя, у зв`язку зі смертю застрахованої особи.

З відповіді від 31.05.2017, яка надана ТОВ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ» на звернення ПАТ «КредіАгріколь Банк» про виплату страхового відшкодування від 13.04.2017 вбачається, що кредитору відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що під час укладення Договору, застрахованою особою ОСОБА_2 було свідомо надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. В заяві про страхування від 14.03.2016 ОСОБА_2 підтвердила, що не зверталася за медичною допомогою і лікуванням у зв`язку, зокрема, з онкологічними захворюваннями та їй не надавалась за цим захворюванням медична допомога, що протирічить відповідям на запити, які здійснені страховою.

Відповідно до відповіді від 18.05.2017 за № 658, яка надана Кіровоградським обласним онкологічним диспансером на запит ТДВ «СК «АХА Страхування Життя» відомо, що ОСОБА_2 26.09.2013 взята на облік в КЗ «КООД» до гінеколога з діагнозом Рак шийки матки.

В листі головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 22.05.2017 за №2529/01-16/15 наявна інформація про те, що ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні у торакальному хірургічному відділенні з 11.01.2017 по 16.01.2017 з діагнозом: Центральний Сч лівої легені на рівні верхньо-дольового бронху, местатичне ураження лімфовузлів межистіння, паренхіми лівої легені, печінки, головного мозку Т2N2M1 G2 ст 4 кл. гр.4. Лівосторонній канцероматозний плеврит.

З довідки від 29.05.2017 за № 913, наданої головним лікарем Центральної районної лікарні вбачається, що 05.02.2014 ОСОБА_2 здійснено оперативне лікування з приводу пангістеректомії з приводу Счендометрія ст. 11Т2а N0 Мо кл. гр. 111. Діагноз: встановлений 24.09.2013. А також ОСОБА_2 перебувала на диспансерному обліку з приводу: ДЕ 11-111 ст. змішаного генезу (церебральний атеросклероз 11ст. ГХ 111.). Наслідки перенесеного ішемічного інсульту (2004 рік). Перебувала під динамічним наглядом у терапевта з приводу: ІХС: Хр. холецисто-панкреатит без загострення. Хр. бронхіт. ДН 1. Хр. тіреодіт. Група інвалідності була встановлена 11.11.2008.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чиіншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або ос порені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

Вирішуючи спори про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц (провадження № 61-44960св18) вказано, що: «встановивши відповідно до положень статті 1282 ЦК України наявність порушеного права (наявність непогашеної заборгованості) та факт прийняття спадщини після смерті позичальника його дочкою, наявність спадкового майна, суд відмовив у позові з огляду на відсутність в прохальній частині позову переліку спадкового майна. У той же час, суд не врахував, що принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не зазначено перелік спадкового майна, не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

Матеріалами справи підтверджується, що 14.03.2016 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено комплексний договір № 4/1359609 (том 1 а.с. 7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 17.01.2017 Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, серія НОМЕР_2 (том 1 а. с. 12).

24.04.2017 позивачем була направлена претензія кредитора до Новомиргородської державної нотаріальної контори (том 1 а. с. 13).

Згідно відповіді від 04.05.2017 № 401/01-16 Новомиргородська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_2 , яка була зареєстрована по АДРЕСА_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася. Проте, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47616840 від 04.05.2017 було виявлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 10.03.2017 було заведено спадкову справу № 76/2017 Новоукраїнською державною нотаріальною конторою на підставі листа-вимоги ПАТ «Державного ощадного банку України». Інших спадкоємців станом на 11.05.2017 не було, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, що підтверджується листом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 13.05.2017 за № 378/02-14 (том 1 а. с. 15).

10.01.2019 Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора на запит ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 26.11.2018 щодо надання відомостей по спадковій справі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 повідомила про видачу свідоцтва про право на спадщину 21.09.2017, станом на 02.01.2019 (том 1 а.с. 22).

Вказане повідомлення вважається отриманим ПАТ «Креді Агріколь Банк» 10.01.2019 (том 1 а.с. 77).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 21.09.2017 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видані вказані свідоцтва, складається з 1/4 частки квартири за АДРЕСА_2 , належної спадкодавиці на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори 15.08.1997 за № 2684 та зареєстрованого Ульянівським комунальним міжміським бюро техінвентаризації за № 106/2.

З метою врегулювання спірних правовідносин 26.11.2018 до ОСОБА_1 , як до спадкоємиці після смерті ОСОБА_2 ПАТ «Креді Агріколь Банк» направив листи про погашення заборгованості за кредитом спадкодавиці ОСОБА_2 , які не було виконано (том 1 а. с. 17-18).

Доказів розміру та вартості успадкованого після смерті ОСОБА_1 матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених належних та допустимих доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, встановивши, що позивач як кредитор пред`явив вимогу до спадкоємця (відповідача) у встановлений статтею 1281 ЦК України шестимісячний строк, дійшов правильного висновку про те, що відповідати перед АТ «Креді Агріколь Банк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець ОСОБА_1 .

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс 18).

Разом з тим, суд не може погодитись з розміром заборгованості за Комлексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016, що підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Креді Агріколь Банк», з огляду на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Комлексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016 в розмірі 15 744,25 грн, яка складає: 15 133,68 грн - прострочена заборгованість, 8,63 грн - прострочені відсотки, 601,94 грн - прострочена комісія.

Матеріалами справи підтверджується, що 14.03.2016 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено комплексний договір № 4/1359609 відповідно до умов якого, остання отримала кредит у сумі 29 288 грн троком з 14.03.2016 по 13.08.2018 на споживчі потреби (том 1 а.с. 7-9).

За змістом п. 1.3. договору за користування кредитом позивальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 11,00 % річних та комісійну винагороду щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% в місяць від суми кредиту.

Відповідно до п. 5 договору страхова сума становить 28 000 грн, сума страхової премії (сплачується одноразово) 1288 грн, страховий тариф 4.600 %.

Меморіальними ордерами № 14242619-1 та № 14242619-5 від 14 березня 2016 року, підтверджується, що позивачем було сплачено 28 000 грн кредтних коштів на рахунок ОСОБА_2 та 1 288 грн страхової премії на рахунок ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» (том 1 а. с. 10-11)

Станом на дату смерті ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 744,25 грн, яка складається з: 15 133,68 грн - прострочена заборгованість, 8,63 грн - прострочені відсотки, 601,94 грн - прострочена комісія, що підтверджується розрахунком (том 1 а.с. 6).

На підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_2 за комплексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016 АТ «Креді Агріколь Банк» до матеріалів справи долучено засвідчені копії виписок з поточних рахунків позичальниці (том 1 а.с. 198-210).

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення комісії, позивач посилався на пункт 1.3.2 Комлексного договору, яким передбачено, що за користування кредитом позивальник сплачує комісійну винагороду щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30 % в місяць від суми кредиту

За змістом абз. 3 ч. 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення Комлпексного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

У відповідності до частин 1, 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення комлпексного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній момент укладення комлпексного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту (пункт 1.3.2) не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція як обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

Крім того, з аналізу наданого банком розрахунку та виписок по рахунку вбачається, що позичальником частково сплачувалась кредитна заборгованість та кошти в розмірі 6 807,88 грн, сплачені за період з 13.04.2016 по 15.01.2017, були незаконно зараховані в рахунок погашення комісії, а тому вказані кошти суд вважає за необхідне зарахувати в рахунок погашення заборгованості за основним боргом і відсотками.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Комплексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016 в розмірі 8 334 грн 43 коп, що складається з суми основного боргу та відсотків, за мінусом сплаченої та нарахованої позичальником комісії (15 744,25-601,94-6 807,88).

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено правила підсудності, з огляду на те, що згідно матеріалів справи відповідачем при розгляді справи судом першої інстанції не заявлялось про непідсудність справи та поважних причин неподання такої заяви в апеляційній скарзі не наведено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 було позбавлено судом першої інстанції права прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 20 грудня 2022 року, адже представником відповідача було подано до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи, не заслуговують на увагу суду, з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що відповідач та її представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд першої інстанції оцінюючи обґрунтованість заявленого представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, зважаючи на тривалість розгляду справи судом, відсутність належних і допустимих доказів неможливості прибуття представника в судове засідання, обґрунтовано визнавав прични неявки неповажними та розглянув справу за відсутності сторони відповідача, що відповідає вимогам 223 ЦПК України.

Суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач не отримувала жодної поштової кореспонденції від суду першої інстанції, що також є порушенням її прав як учасника процесу, разом з тим, враховуючи про обізнаність відповідача про розгляд справи, а також те, що її представник приймала участь в судових засіданнях, вказані процесуальні недоліки не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що її було позбавлено права на ознайомлення з матеріалами судової справи, оскільки клопотання представника про ознайомлення з матеріалами справи було подане після ухвалення рішення суду.

Посилання відповідача, на те, що суд першої інстанції, приймаючи як доказ розрахунок заборгованості не врахував, що він складався станом на 30.07.2020, а не 16.01.2017, а банком надано на підтвердження виписки з 11 рахунків з різними номерами, які датовані періодами 2020-2021 років, спростовуються наданими під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відомостями про рух коштів поточної та простроченої заборгованості, про порядок нарахування і погашення нарахованих відсотків по кредиту, наданому ОСОБА_2 згідно договору № 4/1359609 від 14.03.2016 станом 16.01.2017 (том 2 а. с. 238-241), які узгоджуються з наданими позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції виписками по рахунку позичальника.

Крім того, в наданих АТ «Креді Агріколь Банк» виписках по рахунках зазначено розрахунковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , яки зазначений в п. 2.3.1 Комплексного договору № 4/1359609 від 14.03.2016, що спростовує доводи відповідача про неузгодженість номерів рахунків позичальника у виписках.

Також, безпідставними суд вважає посилання в апеляційній скарзі на те, що про смерть позичальника АТ «Креді Агріколь Банк» дізнався в березні 2017 року, коли братом відповідача було направлено на адресу банку завірену копію свідоцтва про смерть, оскільки вказані доводи не знаходять свого відображення в матеріалах справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що перебіг строку позовної давності розпочався з 20.05.2017, коли позивач отримав відповідь Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори про наявність спадкової справи після померлої ОСОБА_2 і сплинув 20.05.2020, суд також не бере до уваги, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм, що регулюють спірні правовідносини, адже початком перебігу позовної давності є день, коли банк отримав повідомлення нотаріуса з інформацією про коло спадкоємців померлого боржника, а не про наявність спадкової справи (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 320/9961/15-ц).

Суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надав правову оцінку та не дослідив на предмет обґрунтованості суму заборгованості та її складові, яку просив стягнути АТ «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_1 , як наслідок неправильно визначив розмір заборгованості, що підлягає стягненню.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1,3, 4 ч. 1ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

З таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року зміні, зі стягненням з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за Комлексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016 в розмірі 8 334 грн 43 коп.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

В порядку розподілу судових витрат, враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 52,94 % (8 334,43*100/15 744,25) від ціни позову, з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» підлягає стягненню 1 112,8 грн (2 102*52,94%) судового збору, сплаченого позивачем за подання позову.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволено на 47,06% (100-52,94) від ціни позову, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1 483,8 грн (3 153*47,06%) судового збору, сплачених ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги.

Остаточно, шляхом проведення взаємозаліку, з АТ «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 371 грн (1 483,8-1 112,8).

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» () заборгованість за Комлексним договором № 4/1359609 від 14.03.2016 в розмірі 8 334 (вісім тисяч триста тридцять чотири) грн 43 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 371 (триста сімдесят одна) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10.05.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник