СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10747/18

пр. № 2/759/532/23

01 травня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Донець Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна (м. Київ, вул.Ш.Алейхема, 5, оф.147) про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, складеного 23.03.2017р. від імені ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Анісковою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 263.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.08.2014р. секретарем виконавчого комітету Стайківської ради Кагарлицького району Київської обалсті Мартинюк С.М. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 147 заповіт, вчинений ОСОБА_6 , яка на випадок смерті зробила розпорядження, згідно з яким все її майно, де воно не було, та з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала позивачу - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років заповідач померла. Всі питання, пов`язані з похованния ОСОБА_6 позивач вирішувала сама, оплатила за власний рахунок поховання. 31.05.2018р. ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини. Спадкове майно складається з квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 . Після заведення спадкової справи їй стало відомо, що 23.03.2017р. приватним нотаріусом КМНО Анісковою Н.А. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 263 заповіт, вчинений ОСОБА_6 . Відповідно до якого все майно вона заповідала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачу відомо, що спадкоємцем за вказаним заповітом є стороння для її тітки людина. На час посвідчення заповіту ОСОБА_6 виповнилось 86 років, при цьому останні роки життя її стан здоров`я різко погіршився. Заповідач була похилого віку, пенсіонеркою, непрацездатною за віком та станом здоров`я, потребувала сторонньої допомоги та перебувала на надомному обліку Територіального центру соціального обслуговування м. Києва на момент складання заповіту мала істотні вади зору, які серед іншого перешкоджали читанню внаслідок старості. З 2013 року перебувала на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.10.2018р.. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до розпорядження № 526 від 02.11.2020р., цивільну справу №759/10747/18, 2/759/325/20 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_7 від здійснення правосуддя.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2020р. прийнято до провадження судді Петренко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2021 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.12.2021 р. вищевказану ухвалу суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2022 р. прийнято вказану справу до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.05.2022р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що одним із аргументів необхідності визнання недійсним заповіту позивачем зазначено ту обставину, що відповідач є чужою людиною, не перебував з нею в родинних відносинах, однак наявність чи відсутність родинних стосунків не є обов`язковою умовою розпорядження спадкодавцем належним йому майном. За життя заповідач неодноразово скаржилася, що племінниця - позивач, не приділяє їй уваги, зацікавлена в її найшвидшій смерті. ОСОБА_8 був знайомий із ОСОБА_9 з 2014 року. Відповідач мав непоганний підробіток на той час, тому час від часу допомагав бабусі ОСОБА_10 грошима, продуктами. Маючи образу на свою племінницю, вона запропонувала оформити заповіт на його ім`я. Заповідач мала певні проблеми зі здоров`ям (підвищений тиск, проблеми з серцем), проте, завжди знаходилася в ясному розумі та при пам`яті, розуміла та усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Н.А. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В матеріалах справи містяться пояснення в яких вона зазначила, що дійсно 23.03.2017р. посвідчувала заповіт ОСОБА_6 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Після прибуття на виклик, до підписання заповіту вона мала попередню розмову з ОСОБА_6 у нотаріуса не виникло жодних підозр щодо психічних розладів ОСОБА_6 чи сумнівів щодо обсягу її цивільної дієздатності. На момент складання заповіту заповідач ОСОБА_6 повністю усвідомлювала значення своїх дій щодо призначення своїм спадкоємцем ОСОБА_3 , добре розуміла та спілкувалася, волевиявлення її було вільним, відповідала на питання чітко і зрозуміло, говорила на кого саме хоче скласти заповіт. Разом з тим, розповідала, що має конфлікт з племінницею, оскільки та забрала в неї документи на квартиру, дуже рідко до неї приїжджає і чекає її найшвидшої смерті.

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, відповідача та його представника з`ясувавши всі обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 у віці 87 років/а.с.16/.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є племіницею ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про право власності від 03.06.2014р. ОСОБА_6 належала квартира за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.19/.

Відповідно до заповіту 20.08.2014р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області Мартинюк С.М., ОСОБА_6 заповіла позивачу ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось б , взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право/а.с.13/.

Після смерті ОСОБА_6 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та їй стало відомо, що 23.03.2017р. ОСОБА_6 заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, рухоме та нерхоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що матиме право за законом ОСОБА_3 , який був посвідчений нотаріусом КМНО Анісковою Н.А./а.с.15/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт - розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов?язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред?являються до правочинів відповідно до ЦК. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов?язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача.

Заповідач має право за своїм розсудом заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначити частки спадкоємців в спадщині, позбавити спадщини одного, кількох чи всіх спадкоємців за законом, не зазначаючи причин такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження, передбачені правилами ЦК про спадкування, скасувати чи змінити складений заповіт.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Враховуючи вказану норму ЦК України, суд не приймає посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не є родичем померлої.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Звертаючись до суду з позовом, представник позивача посилався на те, що оспорюваний заповіт є недійсним, оскільки ОСОБА_6 перебувала на обліку у Київському психоневрологічному диспансері № 4 та потребувала допомоги у зв`язку із погіршенням стану здоров`я.

В той же час, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 244 від 27.04.2020р. встановлено, що під час складання заповіту, 23.03.2017р. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявляла ознаки «Органічного ураження головного мозку судинного генезу, психоорганічний синдром» і за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними/а.с.163-165/.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку , що заповіт був належним чином підписаний, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її волі, відповідно до ст.1234ЦК України, доказів, що волевиявлення ОСОБА_6 не було вільним і не відповідало її волі суду не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 203, 204, 207, 215, 225, 1216-1218, 1220-1223, 1233-1236, 1247, 1248, 1253, 1257, 1258, 1261 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна про визнання заповіту недійсним- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, адреса : м. Київ, вул.Ш.Алейхема, 5, оф.147.

Суддя Н.О. Петренко