Справа №705/3416/21
2/705/485/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Остропольської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кушнеренко Т.В.,

представника відповідача адвоката Гребенюка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на сторону відповідача: ОСОБА_3 , про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, в якому просила розірвати договір довічного утримання (догляду) від 18 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2360.

В обґрунтування позову посилалась на те, що після смерті дочки ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона залишилась проживати одна. Нещодавно їй виповнилось 83 роки. Вона часто хворіє і потребує стороннього догляду. Крім того, вона онкохвора на останній стадії. На початку грудня 2020 року знайома її покійної дочки запропонувала їй послуги однієї пари: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по забезпеченню її утримання та догляду довічно. Раніше з цими людьми вона не була знайома. Позивач погодилась та 18.12.2020 уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язався довічно утримувати (доглядати) її, встановлено матеріальне забезпечення. Натомість вона передала відповідачу у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Наведені умови договору запропонував відповідач, та нотаріус підтвердила, що такі умови є стандартними, їй не дали можливості запропонувати свої умови договору, тому договір було підписано у такому вигляді. Спочатку ОСОБА_2 виконував свої зобов`язання, але з початку весни 2021 року відповідач перестав регулярно приходити до неї, забезпечувати харчуванням та доглядом, на її дзвінки відповідач все рідше відповідав, здоров`ям не цікавився. З червня 2021 року вона фактично залишилась без догляду та вимушена просити сусідів купувати їй продукти, засоби гігієни та ліки. Відповідач платить лише за комунальні послуги, які їй, як вдові ветерана війни, належить до сплати лише 50 %. Відповідач при відвідуванні її обкрадав. Позивач вважає, що умови Договору відносно неї є несправедливими, обсяги обов`язків набувача непропорційні обсягу прав, які він набув в результаті укладення договору, адже за умовами договору за медичну допомогу, харчування та ліки вона має платити сама. На даний час вона більше не бажає, щоб відповідач як особисто, так і через свою дружину, здійснювали за нею «догляд». Очікувати від них розуміння та шанобливого догляду у майбутньому вона не може та бажання не має. Сподіватись на покращення їх відносин та виконання відповідачем договору в неї підстав не має. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором довічного утримання, вона потребує реального безперервного догляду, тому змушена звернутися з позовом до суду.

17.11.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву про розірвання договору довічного утримання (догляду), в якому він просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві зазначив, що з його сторони виконувались всі зобов`язання по Договору в повній мірі, оскільки він разом зі своє дружиною повністю забезпечували позивача всіма необхідними засобами для нормального життя (купували ліки, продукти харчування, засоби гігієни, засоби для прибирання квартири; здійснювали прання одягу та регулярне прибирання в квартирі; регулярно сплачували всі необхідні комунальні платежі; допомагали в отриманні пенсії, тощо) та в повній мірі надавали їй догляд (постійно купали позивача, неодноразово возили до лікарні для обстеження та лікування, при необхідності готували та приносили їжу, допомагали пересуватись, тощо), та навіть виконували інші, не передбачені Договором, прохання позивача (неодноразово за власні кошти возили позивача в село на її батьківщину, возили на кладовище, здійснювали ремонт квартири, ремонтували побутові прилади та предмети домашнього вжитку, тощо). Крім того, постійно намагалися допомогти позивачу в отриманні додаткових коштів, гарантованих державою. Також регулярно телефонували позивачу, щоб запитати, як остання себе почуває, та чи не потрібно їй щось із їжі, води, ліків, тощо. Твердження позивача про крадіжку ним у неї коштів не відповідає дійсності, оскільки він забезпечував позивача, в тому числі і коштами у відповідності до умов договору. Позивач неодноразово звинувачувала і інших доглядачів, у цьому що і його, в тому числі і поштарку, яка приносила їй пенсію, а тому остання, знаючи, що вони здійснюють догляд за позивачем, неодноразово просила їх бути присутніми при передачі вказаних коштів. Позивач вказує, що вони перестали надавати догляд, починаючи з весни 2021 року, що також не відповідає дійсності, оскільки вони не відмовлялись здійснювати догляд та належним чином його здійснювали, однак у серпні 2020 року, з невідомих для них причин позивач перестала відповідати їм на їх дзвінки. Після чого він, разом зі своєю дружиною, неодноразово приходили до позивача по АДРЕСА_2 , однак остання відмовлялась відчиняти двері, тим самим перешкоджаючи їм у здійсненні догляду. Незважаючи на те, що позивач чинила йому перешкоди у здійсненні догляду та виконання умов договору, він продовжував сплачувати комунальні платежі, неодноразово намагався «достукатись» та «додзвонитись» до позивача, неодноразово приносив їжу, що також було безуспішним. Таким чином, він повністю та належним чином виконував умови Договору та здійснював догляд за позивачем, тому позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою від 28.04.2022 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково зазначила, що раніше їй ніхто не допомагав, та тільки після смерті дочки вона потребувала сторонньої допомоги та догляду. Відповідача їй рекомендували як особу порядну та на яку можна покластися, тому вона і оформила з ним договір довічного утримання (догляду). На початку ОСОБА_2 разом з дружиною 3 чи 4 рази возили її в лікарню, але перестали це робити відразу, як вона стала себе краще почувати. З його боку вона не бачила реальної допомоги та догляду. Спочатку ні відповідач, ні його дружина їй не телефонували, але після її звинувачень, знову почав телефонувати, але на цьому догляд припинився. Коли ОСОБА_7 перестав до неї приходити, то замість нього лише його мама, яку вона не пустила, та більше та і не приходила. Між нею та ОСОБА_7 не було ніяких розмов про мирне врегулювання спору. Умови договору утримання він не виконує. Крім того, коли вона підписувала договір в нотаріуса, її запевнили, що це стандартний договір, але вважає, що умови договору є несправедливими, оскільки згідно з його умовами за лікування, харчування та ліки вона має сплачувати сама. Вона не бажає, щоб відповідач за нею доглядав, а тому змушена розривати договір в судовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні просила суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Відповідач не виконує умови договору, в тому числі п. 3.1. Договору довічного утримання (догляду) від 18.12.2020, а саме щодо матеріального забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві, та оцінене сторонами на рівні 3000 гривень. Навіть в разі перешкоджання позивачем виконувати всі умови за договором, відповідач не був позбавлений можливості сплачувати такі кошти на депозитний рахунок позивача. Позивач категорично заперечує щодо подальшого виконання відповідачем умов договору, враховуючи значний час ігнорування відповідачем її потреб.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача Гребенюк С.А. у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки відповідачем ОСОБА_2 б виконувались всі обов`язки за Договором довічного утримання (догляду). Відповідач забезпечував позивача ліками, продуктами харчування, сплачував комунальні послуги, регулярно прибирав у квартирі. Коли позивач просила, то за власний кошт возив її на базар, кладовище та в село. Часткове невиконання відповідачем договору після подання позивачем позову до суду зумовлено створенням позивачем перешкод в його виконанні, що не може бути підставою для розірвання такого договору.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що знайомий з позивачем, оскільки проживає в будинку за адресою позивача, тільки він в першому під`їзді, а вона в четвертому. Позивач неодноразово жалілася, що відповідач не виконує своїх обов`язків, не купує ліки та продукти харчування. Крім того, говорила що в неї стали зникати кошти і вона підозрює саме відповідача. Така ситуація вже триває більше двох років: вона просить інших людей, щоб їй допомагали. Такі прохання він чув особисто та неодноразово. Також сам їй допомагає. Він не знав, що позивач мала намір укласти договір довічного утримання, а коли дізнався то «взявся за голову», оскільки вважає, що це неправильне рішення. Сам особисто він ні разу ОСОБА_2 не бачив, як і не бачив у них у дворі незнайомих автомобілів.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначила, що проживає у одному будинку з позивачем ОСОБА_1 та є головою ОСББ. І як голова ОСББ вона звикла завжди піклуватися про літніх людей, що проживають у цьому будинку. Позивач переїхала в їх будинок в кінці 2020 року. Відповідача з дружиною вона бачила лише один раз. Вони до неї звернулися на початку червня 2021 року, і повідомили її, що вони доглядають позивача, а вона їх не пускає. При цьому на її запитання про те, що сталося і їх пояснення, вона пропонувала їм відмовитися він догляду позивача. Вона повідомила їх, що за квартирою рахується борг, і зі слів відповідача вона зрозуміла, що він був здивований, що потрібно платити за квартиру. З червня 2021 року і по даний час комунальні послуги за квартиру за кошти позивача вона особисто оплачувала через «Приват 24». На даний час позивачу допомагає як вона особисто, так і сторонні люди. Вона купує ліки та продукти харчування, пере речі, раз у три дні виносить сміття. На запитання представника відповідача ОСОБА_11 свідок пояснила, що нічого про стосунки сторін до червня 2021 року сказати не може. Зі слів позивача вона знає, що вони приходили інколи до неї, телефонували, але вона їх не пускала.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні вказала, що вона є сімейним лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги. ОСОБА_1 її пацієнтка. Вона самостійно до неї приходила на прийом років 3 тому, після того як переїхала жити в м. Умань. До неї, як до сімейного лікаря, записувалися на прийом як сама позивач, так і ОСОБА_2 , який з`явився років 2 назад. У 2021 році ОСОБА_2 був з ОСОБА_13 на прийомі близько 3 чи 4 рази, не більше. Інших розмов, окрім призначення ліків для позивача, вони не вели. Після того не дзвонив та не приходив. Зараз звертається сусідка за ліками для позивача. Сказати точно з якого часу це відбувається, вона не може, бо не пам`ятає. Ознайомившись з чеками з аптек зі списком придбаних лікарських засобів, доданих ОСОБА_2 , вона із впевненістю може сказати, що зі всіх ліків вона особисто призначала ОСОБА_1 трамадол, оскільки він є наркотичним засобом та продається за рецептом. Щодо інших ліків, то вона їх не призначала, а більша частина продається у вільному доступі. При цьому переважна більшість ліків, які зазначені в аптечних чеках, не потрібні позивачці з урахуванням її стану здоров`я та встановлених діагнозів.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні вказала, що вона проживає у місті Фастові. У січні 2021 року була тиждень в м. Умань на Новий рік. Із січня 2021 року по листопад 2022 року вона в середньому 2 рази в місяць була в м. Умань. Могла бути і 3-4 дні, могла тиждень, а могла і 10 днів, оскільки доглядала тітку ОСОБА_15 , яка проживала у тому ж під`їзді, де і позивач. У цей проміжок часу вона бачила ОСОБА_7 5 разів. Саме її тітка знайшла ОСОБА_7 за проханням ОСОБА_16 в якості особи, яка могла б за нею доглянути, оскільки її тітка та відповідач разом ходили до однієї церкви. Вона їх познайомила, вони поговорили, а потім всі подальші питання вирішували самі. Зі слів ОСОБА_7 вона знає, що він купував позивачу ліки, продукти харчування, разом з дружиною прав білизну, возив її в село. Один раз вона особисто бачила, як він прибирав та навіть особисто мив посуд. Вона вважає, що з його боку догляд був належний. Щодо того, чи ОСОБА_7 дзвонив позивачу, вона не знає. Зміни в їх з ОСОБА_7 стосунках сталися, коли ОСОБА_1 почала виходити на вулицю. Її тітка казала, що, мабуть, ОСОБА_17 намовляють, та вона сама казала, що до неї почала приходити ОСОБА_18 та приносити щось. ОСОБА_7 особисто її просив, щоб допомогти попасти в квартиру до ОСОБА_16 , щоб помиритися. Вона разом з тіткою була присутня одного разу літом чи ближче до осені у ОСОБА_1 , коли вона не пускала ОСОБА_2 в хату. Вони наполягали залагодити конфлікт. Її тітка півроку проживає з нею. Де на даний час перебуває ОСОБА_7 , вона не знає та з початку війни вона його не бачила. Останній раз його бачила восени 2021 року.

Вислухавши позивача та представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року між ОСОБА_1 (відчужувачем) та ОСОБА_2 (набувачем) було укладено Договір довічного утримання (догляду) (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2360.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй квартиру номер АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно та довічним доглядом.

Набувач зобов`язаний у встановлені строки та в обсязі, передбачені цим договором, здійснювати утримання (догляд) відчужувача (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору утримання відчужувача з боку набувача повинно відбуватися у вигляді:

- надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири два рази на місяць, прання білизни два рази на місяць); - купання відчужувача не рідше одного разу на тиждень;

- забезпечення надання відчужувачеві медичної допомоги вдома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.) за рахунок відчужувача;

- забезпечення відчужувача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що відчужувач не буде належати до категорії населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів;

- щотижневе забезпечення відчужувача продуктами харчування та медичними препаратами шляхом організації їх доставки за місцем її проживання за рахунок відчужувача. В разі якщо вартість медичних препаратів у місяць, призначених відчужувану лікарем, перевищує 2500 гривень, то суму перевищення сплачує набувач;

- у випадку, якщо фізичний стан відчужувача погіршиться і він буде прикутий до ліжка, набувач зобов`язується організувати щоденне триразове харчування відчужувача.

Також, п. 2.3. та п. 2.4. Договору передбачено, що набувач здійснює за власний рахунок оплату комунальних послуг та зобов`язаний поховати відчужувача у випадку її смерті.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві, оцінюється сторонами на рівні 3000 гривень. Оцінка матеріального забезпечення, передбачена цим договором, підлягає індексації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору відчужувач та набувач у присутності нотаріуса ствердили один одному, що: вони однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; волевиявлення кожного з них є вільним і відповідає внутрішній волі; договір не має характеру фізичного та удаваного правочину; вони не визнані в установленому порядку недієздатними; вони не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті; вони вільно володіють українською мовою; проект цього договору зрозумілий і ними же схвалений.

Також пунктом 8.1 Договору передбачено, що цей договір може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків; на вимогу набувача.

Доводи позивача в позовній заяві та в судовому засіданні про те, що умови Договору відносно неї є несправедливими, обсяги обов`язків набувача непропорційні обсягу прав, які він набув в результаті укладення договору, суд не бере до уваги, оскільки позивачем умови цього договору в судовому порядку не оскаржувалися і він є чинним.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довідного утримання (догляду) є оплатним, оскільки набувач отримує у власність за цим договором певне майно, а відповідач необхідне утримання у вигляді відповідних матеріальних благ і послуг.

За частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду, спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності (частина друга статті 749 ЦК України).

Підстави для розірвання договору довічного утримання (догляду) в судовому порядку визначені статтею 755 ЦК України. Так, на вимогу відчужувача договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення «неналежне виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду)», а тому, вирішуючи це питання, суд повинен ураховувати конкретні обставини справи, умови договору довічного утримання (догляду) та положення статті 651 ЦК України, які визначають загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підставою для розірвання договору довічного утримання є встановлення факту хоча б одного випадку порушення умов договору.

У даному випадку суд дійшов висновку, що порушення зі сторони відповідача ОСОБА_2 є істотними, адже останній не виконує тих обов`язків, які зазначені в п. 2.2., п. 2.3. та п. 3.1 Договору довічного утримання (догляду). Про їх істотність свідчить той факт, що позивач ОСОБА_1 була позбавлена та/або частково позбавлена всього того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а саме на повне виконання відповідачем ОСОБА_2 умов Договору довічного утримання (догляду).

Згідно з частиною другою статті 651, частиною першою статті 755 ЦК України зазначене є підставою для розірвання оспорюваного правочину за рішенням суду.

У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

При цьому, слід зазначити, що істотним порушенням умов договору набувачем завдано відчужувачу шкоди, яка полягає як в реальних збитках (сплата відчужувачем житлово-комунальних послуг за квартиру, хоча це було обов`язком набувача), так і в упущеній вигоді (неотримання відчужувачем від набувача щомісячного матеріального забезпечення в обумовленому сторонами розмірі, неотримання продуктів харчування, не отримання побутових послуг, тощо). При цьому, різниця між тим, на що мала право розраховувати позивач ОСОБА_1 , як сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати, є істотною.

Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання у судовому порядку такого правочину у випадку невиконання набувачем його умов. При цьому, саме набувач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності обставин, на які посилається позивач. При цьому не має значення відмова відчужувача від отримання обумовлених коштів, вирішальним є виконання набувачем своїх зобов`язань, що у цій справи не має місця.

Відповідні висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19, від 09 лютого 2022 року у справі № 755/16507/19.

Отже, норми чинного цивільного законодавства України та правові висновки Верховного Суду покладають саме на відповідача ОСОБА_2 , як набувача відчуженої за договором довічного утримання квартири, обов`язок доведення належного виконання ним договірних зобов`язань за спірним договором по довічному утриманню та догляду за позивачем ОСОБА_1 .

Відповідачем на підтвердження належного виконання своїх зобов`язань за Договором довічного утримання (догляду) надано: копії квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 за період з лютого 2021 року по листопад 2021 року на 24 арк.; фотокопії чеків про купівлю продуктів харчування та ліків за період з грудня 2020 року по червень 2021 року на 35 арк.; фото на 6 арк.; копії листів-звернень від 09.08.2021 та від 20.09.2021 з підтвердженням про їх направлення ОСОБА_1 на 5 арк., в яких він повідомив, що враховуючи дії ОСОБА_1 , він позбавлений можливості здійснювати догляд за неї згідно Договору, тому просив надати змогу виконувати всі умови Договору та надати їй відповідний догляд та при необхідності допомогу; роздруківку дзвінків на 7 арк.; 1 цифровий диск з відео та аудіозаписом.

При вирішенні справи суд бере до уваги покази позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач не купував для неї ліки. Зазначене було підтверджено у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_12 , яка вказала, що медичні препарати, зазначені у чеках, долучених відповідачем до позовної зави на підтвердження своїх заперечень, нею не призначалися позивачеві та взагалі не можуть бути застосовані при тих захворюваннях, які діагностовані у позивача, за винятком «Спазмалгону», який можливо придбати без рецепту.

Крім того, суд бере до увагипокази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які показали, що не бачили ОСОБА_7 та позивач неодноразово просила сторонніх людей про допомогу. Покази свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні не підтверджують факт безперервного систематичного виконання ОСОБА_2 умов договору довічного утримання (догляду).

Також суд бере до уваги свідчення позивача про неналежність в якості доказів чеків про купівлю їй продуктів харчування, долучених відповідачем до позовної заяви, оскільки частину таких продуктів відповідач їй не постачав, та про те, що вони ним були придбані, вона не знала. При цьому представником відповідача вказані доводи не спростовані, та з наданих чеків неможливо встановити, що саме для позивача були придбані наведені продукти харчування.

Крім того, відповідачем до справи долучено копії листів-звернень від 09.08.2021 та від 20.09.2021 з підтвердженням про їх направлення ОСОБА_1 на 5 арк., в яких він повідомив, що враховуючи дії ОСОБА_1 , він позбавлений можливості здійснювати догляд за нею згідно Договору, тому просив надати змогу виконувати всі умови Договору та надати їй відповідний догляд та при необхідності допомогу. Суд при вирішенні справи бере до уваги, що зазначені листи-звернення відповідачем складені та направлені ОСОБА_1 лише після подання нею позовної заяви про розірвання договору довічного утримання до суду.

Слід зазначити, що справа надійшла до суду 03.08.2021. Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату та час судових засідань, жодного разу до суду не з`явився. Після задоволення судом клопотання про залучення у справі в якості третьої особи дружини відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , остання у жодне засідання до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила, пояснення та своєї позиції стосовно заявленого спору до суду не подала.

Аналізуючи подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 з червня 2021 року не виконує у повному обсязі взяті на себе зобов`язання по договору щодо довічного утримання позивача, зокрема, не забезпечує харчуванням, ліками, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Зазначене не спростовано відповідачем, його представником та свідками.

Також при вирішенні справи суд не бере до уваги посилання представника відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на те, що в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у виконанні договору довічного утримання, що свідчить про неправомірність вимог позивача, оскільки такий позов подано до суду лише 25.08.2022 і не свідчить про належне виконання відповідачем ОСОБА_2 умов договору довічного утримання (догляду).

Отже, суд оцінивши всі докази в їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, взаємовідносини сторін договору, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, оскільки підстави для розірвання договору довічного утримання (догляду), визначені укладеним сторонами договором та чинним законодавством України, відсутні, матеріалами справи встановлено, що відповідач з червня 2021 року припинив здійснювати догляд за позивачем, між сторонами склалися неприязні стосунки, що унеможливлює подальше виконання сторонами умов договору довічного утримання. Крім того, відповідачем не надано доказів матеріального та побутового забезпечення позивача в межах, передбачених договором довічного утримання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем не було сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір згідно з вимогами статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 18 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2360.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст складений 28.04.2023.

Суддя О.І.Єщенко