Справа № 381/2071/21
Провадження № 2/369/755/23
13.03.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Світлак Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки,-
18 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Фастівського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2019 року відповідач за договором позики взяв у позивача в борг 35 000 доларів США для закупки товарів з подальшою реалізацією. Борг відповідач зобов`язувався повернути 25 березня 2020 року. Зазначає, що відповідач прострочив повернення боргу і згідно з умовами договору повинен сплатити щоденну неустойку, яка відповідно до вимог ч.1 ст.546 ЦК забезпечує виконання договору позики і зменшенню не підлягає. Зазначає, що розмір неустойки за один день складає 8750 доларів США (35 000 доларів США основного боргу 25%). Враховуючи прострочення повернення боргу відповідачем грошових коштів за вказаним договором позики, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму неустойки за період з 01 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року в розмірі 25% за кожен день прострочення, що еквівалентно 656 250,00 (шістсот п`ятдесят шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів США.
22 червня 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільна справа № 381/2071/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки надійшла за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив суд розглядати справи без його присутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подавав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89ЦПК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), був укладений договір позики, згідно умов якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США строком на п`ять місяців, які зобов`язався повернути 25 березня 2019 року. У договорі з посиланням на ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено винагороду у розмірі 10 % від суми позики щомісячно до дня фактичного повернення грошових коштів. В разі неповернення суми боргу в строк ОСОБА_2 зобов`язався сплатити щоденну неустойку в розмірі 25 % від всієї суми. Неустойка згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України забезпечує виконання договору позики і зменшенню не підлягає.
Станом на час ухвалення рішення суду не надано доказів щодо виконання/часткового виконання ОСОБА_2 умов договору позики та повернення грошових коштів.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
В договорі позики сторони погодили, що розмір неустойки зменшенню не підлягає.
Разом з тим, статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Таким чином умова договору про неможливість зменшення розміру неустойки прямо суперечить ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Отже такий пункт договору є нікчемним в розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України (недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)).
Підставою позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у розмірі 656 250,00 (шістсот п`ятдесят шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів США позивач зазначає прострочення повернення боргу відповідачем, тому він повинен сплатити щоденну неустойку у розмірі 25% за період з 01 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року, яка згідно умов договору не підлягає зменшенню.
Разом з тим, з огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи розмір непогашеної суми позики, позовну вимогу про стягнення неустойки не за весь період прострочення повернення коштів (лише за період з 01 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року), не співмірність розміру заявлених збитків позивачем із розміром основної заборгованості, суд вважає за необхідне зменшити суму неустойки до 5 000 доларів США.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 11 350 грн.
Оскільки суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (14,3%), а саме у розмірі 1 623 грн. 05 коп.
Відповідно до ст.ст. 203,546, 549,551, 553, 554, 625,1046,1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.12,13,76-81,141,258,263-265,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки за договором позики від 23 жовтня 2019 року за період з 01 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року у розмірі 5 000 ( п`ять тисяч) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 623 (одна тисяча шістсот двадцять три) гривень 05 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Фінагеєва І. О.