Справа № 127/4124/23
Провадження № 2/127/478/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Позов мотивовано тим, що 06.07.2022 року між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого позивач як відчужувач передав на умовах довічного утримання у власність Відповідачу належну йому на праві приватної власності частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зі своєї сторони на Відповідача, який відповідно до договору довічного утримання є набувачем покладено такі обов`язки: забезпечення позивача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваній частині квартири; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання ремонту внутрішньо будинкового обладнання та проведення поточного ремонту квартири; надання побутових послуг; забезпечення необхідними лікувальними засобами, забезпечити належне поховання відчужувача з правом вибору місця поховання.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору вартість матеріального забезпечення (харчування, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами за договором у розмірі 4000 грн. Ця оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

З часу підписання договору Відповідач не виконував його умови. Відповідач постійно проживає у місті Бережани Тернопільської області та жодного разу після укладення договору не відвідував позивача, не здійснював за ним догляду, не забезпечував харчуванням, одягом та лікувальними засобами, не надавав жодних побутових послуг.

За весь час після укладення договору довічного утримання відповідач не витратив на догляд та утримання позивача жодної копійки.

Неодноразові звернення до відповідача з приводу належного виконання взятих на себе зобов`язань залишаються без реагування з його боку. Добровільно розірвати договір довічного утримання відповідач відмовляється.

За таких обставин позивач просить суд розірвати договір довічного утримання від 06.07.2022 року, укладений між ним та відповідачем.

Ухвалою суду від 23.03.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

11.04.2023 року відповідач подав суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмову заяву відповідача про визнання позову та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав.

06.07.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого позивач як відчужувач передав на умовах довічного утримання у власність Відповідачу належну йому на праві приватної власності частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . та зі своєї сторони на Відповідача, який відповідно до договору довічного утримання є набувачем покладено такі обов`язки: забезпечення позивача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваній частині квартири; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання ремонту внутрішньо будинкового обладнання та проведення поточного ремонту квартири; надання побутових послуг; забезпечення необхідними лікувальними засобами, забезпечити належне поховання відчужувача з правом вибору місця поховання.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору вартість матеріального забезпечення (харчування, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами за договором у розмірі 4000 грн. Ця оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

З часу підписання цього договору Відповідач не виконував умови договору. Відповідач постійно проживає у місті Бережани Тернопільської області та жодного разу після укладення договору не відвідував позивача, не здійснював за ним догляду, не забезпечував харчуванням, одягом та лікувальними засобами, не надавав жодних побутових послуг, матеріально не забезпечував.

Як встановлено в судовому засіданні з часу підписання цього договору Відповідач не виконував умови договору. Відповідач постійно проживає у місті Бережани Тернопільської області та жодного разу після укладення договору не відвідував позивача, не здійснював за ним догляду, не забезпечував харчуванням, одягом та лікувальними засобами, не надавав жодних побутових послуг.

Відповідно до п. 4.13 оспорюваного Договору цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.626 ЦК України встановлено, що договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України встановлено свободу договору з посиланням на ст.6 зазначеного Кодексу із зазначенням про те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Частиною 1 ст. 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Крім того, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України, частиною 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене та те, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з тим, що договір довічного утримання розірвано за рішенням суду, суд відповідно до ст.ст. 392, 756 ЦК України, поновлює право власності ОСОБА_1 на частку квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України.

Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті судовий збір в розмірі 1073,60 грн. відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 526, 628, 651, 744, 754-756 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, який був укладений між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О.О., зареєстрований в реєстрі за №1024.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частку квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у дохід держави в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 08.05.2023 р.

Суддя