Справа № 149/930/23
Провадження № 22-ц/801/1003/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 рокуСправа № 149/930/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2023 року в частині відмови у відкритті провадження, постановлену суддею Робак М.В., у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дітей,

встановив:

23 березня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України (окреме провадження), в якій просили:

- розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №78;

- визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання, відповідно до умов нотаріального договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, від 22 березня 2023 року;

- визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання, відповідно до умов нотаріального договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, від 22 березня 2023 року.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині вимог про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження у справі про визначення місця проживання дітей і направити справу в цій частині вимог для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження) до суду першої інстанції.

У скарзі зазначає, що відповідно до положень ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, що залишено судом поза увагою. Стаття 293 ЦПК України не містить обмежень для подання спільної заяви про розірвання шлюбу при наявності дітей. У даному випадку заяву подано сторонами спільно, спір між ними відсутній.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині вимоги про визначення місця проживання дітей суд першої інстанції виходив з того, що в цій частині заява суперечить положенням ст. 293 ЦПК України, оскільки така вимога за своєю суттю є вимогою, яка має розглядатися судом в порядку позовного провадження, що свідчить про наявність спору про право.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Статтею 109 СК України визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.

Отже, з вказаних вище норм слідує, що спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, що і було зроблено в даному випадку, і умови такого договору будуть підтверджувати, що особисті та майнові права дітей після розірвання шлюбу не будуть порушені.

До вказаної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додали копію нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 22 березня 2023 року.

Разом із вимогою про розірвання шлюбу заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 містить також і вимогу про визначення місця проживання дітей, однак, згаданими нормами визначено лише необхідність надання такого договору до суду разом із спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу.

Апелянт, наводячи в апеляційній скарзі згадані вище норми, трактує їх на власний розсуд, оскільки надання одночасно із заявою про розірвання шлюбу письмового договору, зокрема, про те, з ким будуть проживати діти, є необхідною умовою для розгляду такої заяви в окремому провадженні і ухвалення за результатами її розгляду рішення про розірвання шлюбу.

Визначати за результатами розгляду в порядку окремого провадження спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу місце проживання дітей необхідності немає, оскільки на підставі згаданого вище письмового договору суд лише повинен впевнитися в тому, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права як дружини та чоловіка, так і їхніх дітей. Основне значення при цьому має питання про те, з ким із батьків після розірвання шлюбу залишаться проживати діти та в яких умовах вони будуть виконуватися.

У частині третій статті 293 ЦПК України мова йде лише про можливість розгляду в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, тоді як про розгляд справи про визначення місця проживання дитини (в безспірному порядку) не вказано.

Оскільки із заяви в частині вимог про визначення місця проживання дітей вбачається спір про право, суд першої інстанції на законних підставах відмовив у відкритті провадження у справі відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України в цій частині вимог - суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу в оскаржуваній частині - без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко