Справа № 723/1435/23
Провадження № 2/723/2104/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чокан Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12 серпня 1995 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований Сторожинецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис 76. Від шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач із відповідачем не проживають та не підтримують подружні відносин, не ведуть спільного господарства, сім`я перестала відповідати своєму призначенню. Донька проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні.

Позивач просив шлюб розірвати, стягувати на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, направила заяву про заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Справа до суду надійшла 10.04.2023 року та 13.04.2023 року відкрито провадження та справа призначена до підготовчого судового засідання на 10.05.2023 року.

Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.08.1995 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 дошлюбне прізвище ОСОБА_4 . Шлюб було зареєстровано Сторожинецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12.08.1995 року зроблено запис за № 76, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 15)

Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, почуття любові між ними втрачено. Шлюб носить формальний характер.

Донька проживає разом з позивачем та перебувають на його утриманні, що підтверджується довідкою Сторожинецького житлово комунального господарства №592 від 16.03.2023 року та характеристикою відносно малолітньої ОСОБА_3 з місця навчання Сторожинецької гімназії.

Відповідач повинна надавати допомогу на утримання дитини у розмірі необхідному для її розвитку та виховання.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_2 зареєстрована, як суб`єкт підприємницької діяльності.

Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач у шлюбі перебувати не бажає та просить шлюб розірвати, отже збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із батьком, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, аліментів на її утримання.

При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Виходячи з цього та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який просить позивач, враховуючи, що відповідач проти стягнення з нього аліментів не заперечує.

Аліментів на утримання дітей, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 10.04.2023 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживають з батьком, який до суду звернувся для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 1073,60 гривень та понесені позивачем витрати по сплаті судового збору 1076,60, що підтверджується квитанцією №295 від 03.04.2023 року.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4500, 00 грн. та 2500, 00 грн. витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, але на підтвердив такі витрати належними доказами. Тому, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,4,5,12,13,19,23,76,81, 141, 263-265 ЦПК України, та на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований 12.08.1995 року Сторожинецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 76 від 12.08.1995 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів її заробітку, (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти стягувати з 10.04.2023 року, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. судового збору на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області.

СУДДЯ: