Справа №: 398/13/23
провадження №: 2/398/1059/23
"22" березня 2023 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Молонової Ю.В.,
при секретарі Борозні Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
05 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онукою та донькою її сина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 27.08.2019 шлюб між відповідачами розірвано. Коли онучці виповнився 1 рік і 10 місяців відповідачі привезли її до неї, залишили та з тих пір ОСОБА_5 проживає із нею. Коли дитина досягла семирічного віку відповідачі виявили бажання, щоб остання йшла до школи саме в м. Олександрія, мовляв клімат в Олександрії більше підходить дитині. З того часу мати жодного разу не відвідала дитину. Коли Віолетта їй телефонувала, то мати обмежувалася трьома фразами: «привіт», «як твої справи» і «я тобі перетелефоную», але жодного разу не перетелефонувала. Батько приїздив кожного літа, щоб привезти на канікули двох рідних брата і сестру Віолетти. Останнього разу він бачив дитину більше двох років тому. Інколи телефонує. Коли Віолетта досягла 14-річного віку та постало питання про необхідність оформлення дитині паспорта громадянина України, для чого потрібна присутність хоча б одного з батьків, але відповідачі заявили, що не будуть займатися цим питанням, щоб вона вирішувала його самостійно. 19.06.2022 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 добровільно та безумовно відмовилися від батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_4 , погодилися на позбавлення їх батьківських прав та усиновлення на користь останньої, про що склали та нотаріально-посвідчили відповідну заяву.
Ухвалою судді від 10.01.2023 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Копія ухвали була направлена сторонам та відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 02.02.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.
Відповідачами відзиви на позовну заяву не надано.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Позивачка та її представник в судове засідання на з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги та висновок підтримують.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.09.2019 було розірвано 27.08.2019 (а.с.8).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ЗАГС Калінінського району Управління ЗАГС Уряду Санкт-Петербурга 11.07.2006, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7).
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 19.06.2022 подали спільну заяву, якою відмовились від батьківських прав щодо народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви (а.с.9).
Згідно копії наказу Служби у справах дітей Олександрійської міської ради №63/22-ОД від 24.06.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово влаштовано у родину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 05.07.2022 №158/9/10/3, комісія просить позбавити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з них аліменти (а.с.11).
Згідно копії заяви від 28.12.2022, ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , так як вони не займаються її вихованням, проживають окремо, з нею не спілкуються (а.с.13).
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не спілкуються з нею, не проявляють до неї батьківської турботи, не цікавлять її життям, станом здоров`я, не відвідують, не турбуються про фізичний і духовний розвиток, не надавали та не надають матеріальної допомоги на її утримання, що свідчить про байдужість відповідачів як до власної доньки, так і до виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виховання та утримання своєї дитини та свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, а тому позовні вимоги про позбавлення їх батьківських прав підлягають задоволенню.
За правилами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі по 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 ),на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі по 496 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ), на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 ), на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Молонова