Справа № 155/1108/22 Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М.
Провадження № 22-ц/802/330/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Данилюк В.А.,

з участю секретаря судового засідання Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Берестечківської міської ради Волинської області, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де просив визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним - ОСОБА_1 .

Позов мотивує тим, що 30 жовтня 2020р. був укладений шлюбу між сторонами. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 29.01.2021р. Горохівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2022 р. шлюб розірвано. До розірвання шлюбу сторони проживали разом з батьками позивача. Вказує, що після народження дитини відповідач зникала з дому, залишаючи дитину на нього чи його батьків. Після розлучення відповідач залишила дитину і зовсім не проживає з ним та малолітньою дитиною, не повідомляє з постійного місця проживання чи перебування, періодично виїжджає за кордон.

Він опікується та доглядає за дитиною, віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Проживає позивач однією сім`єю разом із батьками у власному просторому будинку з усіма комунальними зручностями та сучасним ремонтом. Кімната сина облаштована необхідними меблями, окремим ліжечком, у дитини в достатній кількості є одяг та взуття відповідно до сезону, іграшки і все що необхідно дитині його віку. Відповідач періодично провідує дитину і має можливість залишитися з сином стільки часу, скільки забажає. Житлові умови дозволяють її пожити разом з дитиною в окремій кімнаті. Позивачем створені умови для безперешкодного спілкування відповідача з дитиною. ОСОБА_2 забирає дитину, перебуває разом з дитиною з незнайомими людьми, не завжди в охайних та чистих умовах, що створює загрозу здоров`ю дитини. Відповідач ігнорує виконання обов`язку забезпечення інтересів дитини, а керується тільки власними інтересами. ОСОБА_2 не має постійного місця проживання, вона зареєстрована у будинку позивача однак не проживає в ньому. Більшість часу відповідач проводить за кордоном, а як повертається, то зупиняється в родичів чи знайомих. Син прив`язаний до нього, так як він постійно з самого дня народження доглядає за ним.

Так як врегулювати в добровільному досудовому порядку питання про місце проживання дитини сторонам не вдалося, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання нашого сина.

Просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивача подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання сторони не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Від позивача та від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 22 березня 2023 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що в підготовчому засіданні з пояснень позивача судом установлено, що ОСОБА_2 добровільно погодилась на визначення місця проживання дитини з батьком. Про це остання також заявила у поданій суду 19 грудня 2022 року письмовій заяві, а тому, зважаючи на відсутність предмета спору, відсутні підстави для розгляду цього спору в судовому порядку.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки такі зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами другою, четвертою статті 29 ЦК України передбачено. що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України (далі - СК) місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Згідно з чинним законодавством, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (яка не досягла 14 років), спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Звертаючись до суду з даним позовом , позивач стверджував, що вони з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього сина. Позивач стверджував, що не завжди правильна поведінка відповідача стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Закриваючи провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд послався на те, що між сторонам відсутній спір, що підтверджується заявами відповідача в яких ОСОБА_2 визнає позов .

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову , суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які підлягають встановленню.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, провадження № 61-39156св18 та підтримана 30 червня 2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/1142/20.

Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Таким чином, якщо один з подружжя подає заяву, що визнає позов, це не означає, що відсутній предмет спору, за якого можна провадження у справі закрити. На визнання позову є процесуальна відповідь у процесуальному законі. У цьому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не порушує права інших осіб тощо. Але це не означає, що відсутній предмет спору.

Окрім того слід зазначити, що відповідач подаючи заяву до суду апеляційної інстанції про розгляд справи без її участі наголосила, що при розгляді справи просить врахувати, що дитина має проживати з матір`ю, тобто відповідачем по справі. Поданою заявою, ОСОБА_2 фактично підтвердила, що між сторонами є спір про місце проживання дитини.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 268, 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Берестечківської міської ради Волинської області, про визначення місця проживання дитини - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: