Справа № 490/8346/19
н/п 2-з/490/79/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Крусір Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Демченко Наталі Вікторівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб - Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третьої особи про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою від 10.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

02.12.2019 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 , третіх осіб - Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб - Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради. Відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25.06.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

24.04.2023 року представник ОСОБА_1 - адвоката Демченко Н.В. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила:вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії ОСОБА_2 , а саме встановити спосіб спілкування ОСОБА_1 із рідним сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою телефону та/або програм інтернет телефонії WhatsApp: Viber: Telegram або Skype у режимах аудіо/ та відеозв`язку конференції щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливістю дитини терміном до кінця судового процесу по даній справі, та надати ОСОБА_1 достовірну інформацію стосовно точної адреси місця перебування та існуючого статусу його рідного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії ОСОБА_2 , а саме: заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь які дії спрямовані на вчинення перешкод у спілкуванні та у побаченнях сина із рідним батьком терміном до кінця судового процесу по даній справі.

В обґрунтування заяви зазначила, що у провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва знаходиться справа № 490/8346/19, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб - Служби у справах дітей Центрального району Миколаївської Міської Ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. З 12 березня 2022 року протягом тривалого часу мати ОСОБА_4 не виходила на зв`язок із батьком дитини, батько дитини приїздив за адресою останнього місця проживання ОСОБА_5 та у Матвіївку до матері ОСОБА_5 , але сина та ОСОБА_5 не було, інформацію також дізнатися про їх місце знаходження було неможливо, приїздив батько дитини і на роботу до ОСОБА_5 , але там також пояснили, що вона нібито повинна знаходитися вдома по догляду за дітьми. 18 березня 2022 року ОСОБА_6 подав оголошення про зникнення свого сина до інтернет видання Всеукраїнська співдружність пошук зниклих дітей. 19 березня дідусь ОСОБА_7 подав оголошення про зникнення свого онука до інтернет видання Розшук дітей.

Після тривалих пошуків ОСОБА_1 все ж таки зміг встановити контакт із матір`ю свого сина ОСОБА_2 , та деякий час, а саме: із середини квітня 2022 року по середину червня 2022 року спілкувався із сином шляхом відеозв`язку з застосуванням додатку WhatsApp, але в середині червня 2022 року спілкування зовсім припинилося. ОСОБА_8 перестала відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення, і протягом вже 11 місяців ОСОБА_6 жодного разу не мав можливості розмовляти та бачитися із дитиною ніяким чином ОСОБА_8 не відповідає на смс повідомлення та не відповідає на телефонні дзвінки. Станом на теперішній час ОСОБА_1 не відомо де саме знаходиться його син, із ким він перебуває, чим дитина харчується, який фізичний та психологічний стан дитини.

Повна втрата зв`язку між ОСОБА_1 та його сином, яка відбудеться із причин не виконання ОСОБА_2 графіку побачень та спілкування, призведе до розірвання емоційних, психологічних та соціальних контактів з дитиною. Зазначене, у разі задоволення зустрічних позовних вимог батька, істотно ускладнить виконання рішення суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частина 3 статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визначення місця проживання спільної дитини.

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений заявником.

Статті 157-159 СК України регламентують порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Зокрема, питання виховання дитини вирішуються в основному батьками спільно. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (частина 4 статті 157 СК України).

За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (стаття 158 СК України) або судом (стаття 159 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Крім цього, згідно вимог частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Тобто, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною згідно до положень Сімейного Кодексу України здійснюється в тому числі шляхом заборони вчинення перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини, зокрема у виді побачень та спілкування з дитиною.

Таким чином, зі змісту статей 158-159 СК України слід зробити висновок, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.

У свою чергу ініційований позивачем вид забезпечення позову фактично є вирішенням позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по суті.

Такий спосіб забезпечення позову суперечить змісту самого інституту заходів забезпечення, меті його застосування та не відповідає позовним вимогам, на забезпечення яких його має бути вжито.

Згідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оцінюючи обґрунтованість заяви про забезпечення позовних вимог та співмірність негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, суд зазначає, що спосіб, яким ОСОБА_1 просить забезпечити позов за змістом є тотожним заявленим позовним вимогам, відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 153, 247, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Демченко Наталі Вікторівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб - Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Черенкова