Справа № 570/696/23
Номер провадження 2/570/524/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що уклала договір позики, за яким для відповідача були передані грошові кошти в сумі 726 доларів США та 32 340 гривень. На підтвердження договору позики було видано розписку, в якій відповідач зазначає, що зобов`язується повернути всю суму до 31.08.2022 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, позику не повернув. Через це позивачка звернулася до суду та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 726 доларів США, що за курсом НБУ становить 26 549 грн., 3 % річних в сумі 9 доларів США, що за курсом НБУ становить 329 грн. 12 коп., грошові кошти в сумі 32 340 грн., 3 % річних в сумі 412 грн. 00 коп., інфляційні збитки в сумі 1 674 грн. 77 коп., 4 000 грн. витрат за надання професійної правової допомоги адвокатом та судовий збір.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. Позов підтримує та просить його задоволити.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. Позов підтримує та просить його задоволити. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Відзив на позов до суду не подав.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики в усній формі, за яким для відповідача були передані грошові кошти в сумі 726 доларів США та 32 340 гривень. На підтвердження договору позики було видано розписку, в якій відповідач зазначає, що зобов`язується повернути всю суму до 31.08.2022 року.

Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав до сьогоднішнього часу, позики не повернув. На прохання позивачки щодо повернення боргу відповідач не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд також приймає до уваги положення ст. 627 ЦК України, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору передбачає свободу в укладенні договору, неприпустимість примусу щодо вступу у договірні відносини.

Свобода договору включає можливість сторін вільно визначати характер (вид, тип) договору, який вони укладають. Це означає, що сторони за своїм вибором вправі укладати як договори, що передбачені цивільним законодавством (тобто врегульовані законодавством договірні форми), так і такі, які хоч і не передбачені цивільним законодавством, але не суперечать його загальним засадам (ст. 6 ЦК України). Укладаючи договори, передбачені актами цивільного законодавства, сторони мають право врегулювати в них також ті свої відносини, які цими актами не врегульовані. Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати умови (зміст) договору, який вони укладають (ст. 628 ЦК України).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором, або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/13238/18; від 30 березня 2016 у справі №6-2168цс15.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року.

Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи, що ОСОБА_2 взяте на себе зобов`язання щодо повернення позивачці отриманої позики в розмірі 726 доларів США та 32 340 грн. на день розгляду справи не виконав, то суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики саме у тій валюті, в якій отримана позика.

Заборгованість ОСОБА_2 становить - 726 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову становить 26 549 грн. на які нараховано 3 % річних в сумі 9 доларів США, що становить 329 грн. 12 коп., 32 340 грн., на які нараховано 3 % річних в сумі 412 грн., нараховані інфляційні збитки в сумі 1 674 грн. 77 коп., які позивачка просить стягнути з відповідача.

Варто зауважити, що суд погоджується з розрахунком, наданим позивачкою.

Результати розрахунку нарахування 3 % річних на суму 726 доларів США

Дата виникнення заборгованостіДата підписання позовуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
01.09.202203.02.2023726 дол. СШАПодвійна облікова ставка НБУ155

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
01.09.2022 - 03.02.2023726 дол. США9.00 дол. США

Результати розрахунку нарахування 3 % річних на суму 32340 гривень

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
01.09.202203.02.202332340 грн.Подвійна облікова ставка НБУ155

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
01.09.2022 - 03.02.12 грн.

Втрати від інфляції

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
вересень місяць 2022101.9
жовтень місяць 2022102.5
листопад місяць 2022100.7
грудень місяць 2022Індекс не встановлено
січень місяць 2023Індекс не встановлено

Результати розрахунку інфляційного збільшення боргу на суму 32340.00 гривень

Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
вересень 2022 - січень 4014,771674, 77

Зазначення суми боргу еквівалентно до гривні застосовується з метою визначення ціни позову та визначення судових витрат.

Стягнення боргу має відбуватися на вибір позивача: або у валюті (долар США), або у гривнях за курсом НБУ станом на час повернення коштів.

Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві зазначаю, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 5 073, 60 грн. (1073,60 грн. судовий збір, та 4 000,00 грн. витрати за надання професійної правової допомоги адвокатом у цій справі). Адвокат Величко О. М. надав суду детальний опис робіт (надання послуг), виконаних відповідно до умов договору про надання правової допомоги.

Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 726 доларів США, що за курсом НБУ становить 26 549 грн. (станом на 03.02.2023 р.), 3 % річних в сумі 9 доларів США, що за курсом НБУ становить 329 грн. 12 коп. (станом на 03.02.2023 р.), грошові кошти в сумі 32 340 грн., 3 % річних в сумі 412 грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1 674 грн. 77 коп., 1 083 грн. 60 коп. судових витрат (сплата судового збору), 4 000 грн. витрати за надання професійної правової допомоги адвокатом, а всього 735 (сімсот тридцять п`ять) доларів США та 39 510 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот десять) грн. 37 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_2 ).

Суддя Красовський О.О.