Справа №295/2123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

секретаря с/з Карпішиної С.С.,

за участі представника позивача Чулова С.Ф.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Мариніної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Державної організації «Комбінат «Рекорд» до ОСОБА_1 про визнання договору зберігання матеріальних цінностей фіктивним правочином, -

ВСТАНОВИВ:

Державна організація «Комбінат «Рекорд» звернулася до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 28.08.2015 року між нею в особі директора Разуваєва А.А. та ОСОБА_1 укладено договір №28/08-01 зберігання матеріальних цінностей, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги по зберіганню матеріальних цінностей в неопалювальному складському приміщенні на загальній площі 20 м?, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Сукупна вартість майна на момент передачі виконавцю складає 80 000 грн. і дана вартість майна Разуваєвим А.А. та ОСОБА_1 визначена на власний розсуд, так як будь-які документи про підтвердження такої вартості відсутні. До даного договору замовником та виконавцем складено акт передачі матеріальних цінностей від 28.08.2015 року, в якому зазначено, що замовником передано, а виконавцем прийнято на зберігання цінності: трубу діаметром 32 мм довжиною 6 м - 56 шт., трубу діаметром 32 мм довжиною 4 м - 20 шт., прут металевий діаметром 40 мм довжиною 6 м - 5 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 5 м - 60 шт., прут металевий діаметром 16 мм довжиною 4 м - 26 шт. На переконання позивача, даний договір є фіктивним, який вчинено без наміру створення правових наслідків, котрі обумовлювалися цим договором, без мети ввести матеріальні цінності та виконати умови договору. Так, на час укладання договору ОСОБА_1 був працівником ДО «Комбінат «Рекорд», який наказом від 04.05.2012 року №86-к прийнятий на роботу на посаду водія легкового автомобіля, а наказом від 01.03.2016 року №36-к звільнений. У свою чергу Разуваєв А.А. наказом Державного агентства резерву України від 10.09.2015 року №100 звільнений з 11.09.2015 року з посади директора ДО «Комбінат «Рекорд». За змістом позову, в період роботи відповідач отримав невиробничу травму (перелом лівої стегневої шийки бедра) та 28.08.2015 року перебував на лікарняному, в цей день на території ДО «Комбінат «Рекорд» він не знаходився і не міг фізично ввести та особисто передати матеріальні цінності директору Разуваєву А.А. , а також скласти акт про передачу цих цінностей. Так як матеріальні цінності відповідачем не ввозились, він щомісяця попередню оплату вартості послуг не здійснював, а позивач рахунки на оплату послуг кожного місяця йому не надавав. Господарська операція (договір) у бухгалтерському обліку не відображена і це також свідчить про те, що відповідачем матеріальні цінності на зберігання не ввозились. Крім цього, при укладенні договору бувшому директору ДО «Комбінат «Рекорд» Разуваєву А.А. і працівнику цієї організації ОСОБА_1 було відомо про те, що на її території знаходяться металеві вироби, залишені ТОВ «Базіс ВК» для ДО «Комбінат «Рекорд» у вигляді плати за відвантаження згідно розпорядження Державного агентства резерву України №050/55 від 27.02.2015 року. До 28.08.2015 року металеві вироби у значно більшій кількості, ніж матеріальні цінності, зазначені в акті передачі, зберігалися на території ДО «Комбінат «Рекорд» у вигляді мобілізаційного резерву і були реалізовані ТОВ «Базіс ВК» на підставі розпорядження (наряду ) Державного агентства резерву України. По бухгалтерському обліку в організації металеві вироби, залишені ТОВ «Базіс ВК», не відображені та не оприбутковані. На думку позивача, з метою легалізації згаданих матеріальних цінностей та їх вивезення з території ДО «Комбінат «Рекорд» на той час її директором Разуваєвим А.А. та працівником організації ОСОБА_1 і було укладено договір від 28.08.2015 року №28/08-01.

З огляду на викладене, позивач просить визнати договір зберігання матеріальних цінностей, укладений 28.08.2015 року №28/08-01 між ДО «Комбінат «Рекорд» та ОСОБА_1 , фіктивним правочином.

29.03.2018 року суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_5 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Від представника відповідача - адвоката Коки В.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовної заяви. За змістом відзиву, ОСОБА_1 дійсно був працівником ДО «Комбінат «Рекорд» та працював на посаді водія легкового автомобіля. В період роботи у м. Житомирі він проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що є власністю ДО «Комбінат «Рекорд», і саме там відбулося підписання договору. На виконання договору матеріальні цінності були завезені за допомогою автотранспорту на територію підприємства, який безпосередньо був вийнятий ОСОБА_1 для перевезення товару, та 28.08.2015 року по акту приймання-передачі матеріальних цінностей поклажодавцем передано, а зберігачем прийнято на відповідальне зберігання наступні цінності: трубу діаметром 32 мм довжиною 6 м - 56 шт., трубу діаметром 32 мм довжиною 4 м - 20 шт., прут металевий діаметром 40 мм довжиною 6 м - 5 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 6 м - 32 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 5 м - 60 шт., прут металевий діаметром 16 мм довжиною 4 м - 26 шт. Отже, за словами представника відповідача, перераховані матеріальні цінності були передані на зберігання за переліком, в обумовленій кількості та якості, що підтверджується проставленими підписами сторін у ньому та в акті приймання-передачі. Вказане свідчить про належне виконання позивачем умов договору зберігання. Оплата за зберігання матеріальних цінностей ОСОБА_1 була проведена згідно вимог бухгалтерського обліку. Відсутність обліку в господарських операціях підприємства не свідчить про фактичну відсутність майна на території підприємства. За змістом відзиву, підставою для вивозу товарно-матеріальних цінностей вважається накладна, матеріальна перепустка або акт приймання-передачі. Розміщення ОСОБА_1 матеріальних цінностей на відповідальне зберігання було фактичним, законним і відповідало нормативним документам. Позивачем не надано жодного доказу в якій кількості було відвантажено мобілізаційний резерв ТОВ «Базіс ВК», оскільки єдиним підтвердженням може бути лише акт на виконання розпорядження (наряду) №050/55 від 27.02.2015 року, видаткова накладна №00000002 від 03.03.2015 року. Мобілізаційний резерв було відвантажено повністю. На переконання адвоката, звернувшись до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, ДО «Комбінат «Рекорд» не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки (а.с. 103-108 т. 1).

Від представника позивача - ДО «Комбінат «Рекорд» надійшла відповідь на відзив, у якій останній звертав увагу на те, що згідно договору від 28.08.2015 року №28/08-01 зберігання матеріальних цінностей ДО «Комбінат «Рекорд» є виконавцем та не є поклажодавцем, а ОСОБА_1 є замовником і не є зберігачем, тому ДО «Комбінат «Рекорд» в якості позивача, як зазначено у відзиві, не передавала відповідачу на зберігання матеріальні цінності. Щодо бухгалтерського обліку господарської операції згідно договору, то дана господарська операція взагалі не відображена у бухгалтерському обліку організації. В організації є позабалансовий рахунок, однак в ньому також не відображена господарська операція по договору. Проведеною ревізією не встановлено заборгованості ОСОБА_1 перед організацією, що свідчить про укладення договору без мети ввезти матеріальні цінності в організацію та сплачувати кошти в дохід організації за їх зберігання. Внесення в касу організації 09.09.2015 року коштів в сумі 219,36 грн. як плати за зберігання матеріальних цінностей не є доказом ввезення ОСОБА_1 майна та його зберігання, оскільки фактично матеріальні цінності відповідач не ввозив, кошти внесено в касу не ним, а іншою особою, так як ОСОБА_1 в цей період перебував на лікарняному і фізично не міг прийти в організацію. Головний інженер ОСОБА_3 надав пояснення, що матеріальні цінності ОСОБА_1 в організацію для зберігання не завозились та відповідно він їх не приймав. У свою чергу відповідачем не надано доказів щодо прийняття ОСОБА_3 28.08.2015 року на зберігання матеріальних цінностей, зазначених в договорі, та складання при цьому відповідних документів. В поясненнях охоронник-пожежник команди ВВО організації ОСОБА_4 , який 28.08.2015 року виконував обов`язки начальника варти команди ВВО, зазначив, що в цей день ніяких автомобілів з матеріальними цінностями від ОСОБА_1 не було. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 або будь-якою особою за його дорученням матеріальні цінності не завозились на територію організації, тому в журналі обліку пересування осіб через КПП за 26.08.2015 року, 28.08.2015 року прізвище водія, марка та номер автомобіля не зазначені. Даний факт є одним з доказів того, що матеріальні цінності згідно договору ОСОБА_1 не завозив, а документи, складені на виконання даного договору, не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть бути належними доказами (а.с. 169-170 т. 1).

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Богунського районного суду м. Житомира Якусевич І.В. №38-ц від 25.08.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_5 .

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим визначено суддю Кузнєцова Д.В.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26 серпня 2021 року прийнято позовну заяву Державної організації «Комбінат «Рекорд» до ОСОБА_1 про визнання договору зберігання матеріальних цінностей фіктивним правочином до свого провадження. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник ДО «Комбінат «Рекорд» позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що ОСОБА_1 не надав позивачу будь-яких документів, що підтверджують походження матеріальних цінностей, відповідачем не вказано якою машиною завозилось майно. Цінності на власний розсуд були оцінені у 80 000 грн., однак по факту вони не завозились. Договір є фіктивним, оскільки він складений без мети настання наслідків, по бухгалтерському обліку оспорюваний договір не проводився. Не зрозуміло за яких обставин і де складався акт приймання-передачі цінностей. Відповідач взагалі не платив позивачу за зберігання цінностей. На переконання представника позивача, намір обох підписантів договору полягав у нанесенні збитків державній організації. По журналу ввозу-виїзду транспортних засобів матеріальні цінності ввезені ТОВ «Сад», однак таке товариство відсутнє серед підприємств, організацій Житомирської та Київської областей. Державна організація займається зберіганням матеріальних цінностей, а саме нафтопродуктів, перебуває в структурі Держрезерву. Представник ще раз звернув увагу, що подібні цінності у великій кількості зберігались на території позивача і були продані до ТОВ «Базіс ВК». Це був мобілізаційний резерв, але залишився їх необлікований залишок. Цінності на металобазу вивозив колишній начальник охорони ОСОБА_6 , розпорядження на вивіз яких дав Разуваєв . По документах весь мобілізаційний резерв був вивезений. Відповідач не надав доказів укладення договору із транспортною компанією, автомобілем якої ввозились цінності.

Разом з тим відповідач в судовому засіданні пояснив, що в телефонному режимі замовлялася машина на перевезення цінностей, оплата здійснювалась на руки. В серпні 2015 року він працював у позивача, цікавився передачею на зберігання металу, що залишився від знайомого ОСОБА_8 . Знайомий передав метал без оформлення будь-яких документів і за нього відповідач сплатив 2,5 тис. дол. США. влітку 2015 року. Вартість металу була розрахована за погодженням із представником комбінату. За домовленістю оплата за зберігання відкладалась до моменту як відповідач повинен забрати передане майно з території виконавця. Як вказує ОСОБА_1 , на початку 2017 року він звернувся до позивача із проханням повернути товар із зобов`язанням оплатити зберігання. У подальшому дізнався, що метал був порізаний і вивезений на металолом. Відповідач підтвердив, що дійсно на комбінаті був мобілізаційний резерв, але ще в лютому-березні 2015 року він був вивезений і його залишків бути не могло. Прийняття металу оформлювалось заявою від 26.08.2015 року, актом прийняття - передачі і договором від 28.08.2015 року. Цінності спочатку знаходились в селі між Сквирою і Білою Церквою , звідти перевозились на зберігання. На думку відповідача, запис з вивезенням цінностей не відповідає дійсності. Сам метал за показаннями свідків був вивезений і порізаний на металолом восени 2015 року. Метал (цінності) фактично вивезено в кінці вересня 2015 року, а запис зроблено 03.09.2015 року.

Представник відповідача - адвокат Мариніна М.О. в судовому засіданні додала, що. на виконання укладеного 28.08.2015 року між сторонами договору зберігання матеріальних цінностей були за актом приймання-передачі передані цінності. Оскільки майно було передано, то правочин не може бути фіктивним. За зберігання було здійснено часткову оплату в сумі 219,36 грн., підтвердженням чого є акт надання послуг №109 від 22.09.2015 року. Матеріальні цінності завозились транспортом, що був орендований, місце підписання договору - квартира, в якій проживав ОСОБА_1 і яка належить позивачу. Письмовий договір перевезення не укладався, а умова розгрузки труб не є обов`язковою для договору зберігання. Майно передано належним чином, був оформлений договір та акт приймання-передачі, договір виконувався, був виставлений рахунок, складений акт наданих послуг. Адвокат акцентувала увагу, що журналом ввозу ТМЦ підтверджується ввезення цінностей. Це також і підтвердили свідки. При тому, позивач не надав доказів, що ввезені цінності - це насправді є мобілізаційний резерв, до якого взагалі належав зовсім інший метал. Мобілізаційний резерв був відвантажений повністю, залишків не могло бути.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що з 2002 року по теперішній час працює головним інженером ДО «Комбінат «Рекорд». ОСОБА_1 станом на серпень 2015 року був заступником начальника дільниці зберігання. Коли ліквідовувався завод «Автозапчастина» його частину мобілізаційного резерву (труби, металопрокат) розмістили на території позивача. Пізніше Держрезерв наказало за результатами торгів загрузити метал на машини покупців. Приблизно 03.09.2015 року Разуваєв сказав погрузити метал, приїхав автомобіль, погрузили і його вивезли з території комбінату. За словами колишнього керівника Разуваєва , за роботу залишили частину металу, так і з`явилися на території комбінату труби. Безпосередньо ОСОБА_1 ніякого металу не завозив. Свідок зазначив, що якби договір був укладений у 2015 році, то він про нього знав би, і там стояв би його підпис. Офіційно на складі ДО «Комбінат «Рекорд» труб діаметром 32 мм і прутів металевих не було, хоча формально такий прокат там був. За словами свідка, акт надання послуг (а.с. 113 т. 1) він підписав, не подивившись по суті, коли 3 тижні був в.о. директора. З приводу оплати відповідач до нього не звертався та вказівки від Разуваєва про визначення місця зберігання цінностей не отримував.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання про те, що з договором не був ознайомлений до того, як судом почалась слухатись справа. Ніяких завозів матеріальних цінностей 28.08.2015 року не було, хоча його заступник ОСОБА_6 зробив своєю рукою в журналі обліку матеріальних цінностей, які ввозяться на ДО «Комбінат «Рекорд», запис, що ніби то труби і прути були ввезені. Однак, він не врахував, що повинен був бути запис ще в журналі обліку пересування осіб і транспорту через КПП. А в тому журналі нічого не було вказано. На той час, як вказує свідок, він був начальником відомчої воєнізованої охорони. 28.08.2015 року цілий день був на роботі і ніякого ввезення цінностей не було. Цінності, що були на території, - це залишки металопрокату, який грузили приватному підприємству. Вони залишили його в подарунок за загрузку цього металу. Ці цінності не обліковувались, а були присвоєні Разуваєвим і ОСОБА_11 . Метал 03.09.2015 року був вивезений за межі комбінату за розпорядженням директора Разуваєва . Куди метал далі подівся свідок не знає.

Свідок ОСОБА_12 надав показання про те, що працює з 2010 року головним механіком ДО «Комбінат «Рекорд». На дільниці перебували труби, прути мобілізаційного резерву. За розпорядженням керівника Разуваєва наприкінці літа залишки резерву завантажили на машину, яка покинула територію комбінату. На той час свідок не чув і не бачив договору зберігання матеріальних цінностей. При цьому відповідач в цей же період перебував на стаціонарному лікуванні і був в гіпсу.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що працює охоронником-пожежником ДО «Комбінат «Рекорд» із 2003 року. В 2007-2009 із заводу «Автозапчастина» завезли на зберігання метал. У подальшому метал був завезений на госпдвір. На даний час цього металу на комбінаті немає. Разом з тим ОСОБА_1 метал, зокрема, труби і прути ніколи не завозив. Свідок вказує, що слідкував за дотриманням протипожежних правил, ввезенням-вивезенням товарів, коли заміняв начальника, коли той був у відпустці. Не чув про існування договору із відповідачем на ввезення матеріальних цінностей, 03.09.2015 року не чергував. Зі слів свідка, в журналі обліку матеріальних цінностей, які ввозяться на територію комбінату, стоїть запис за 25.08.2015 року про заїзд крана-маніпулятора від ТОВ «Сад», підпис ОСОБА_6 . В журналі проходу через КПП стоять записи контролером ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що працює з серпня 2014 року на посаді начальника 2 варти команди ВВО ДО «Комбінат «Рекорд». Його група чергувала з 26 по 27 серпня 2015 року та за цей час ніякого ввезення прокату (труб, прутів) не було, а 28.08.2015 року свідок не чергував.. На чергуваннях його зміни ОСОБА_1 ніколи прокат не завозив. Свідок підтвердив, що чергував 03.09.2015 року, тоді дійсно завантажувався кран-маніпулятор металом на госпдворі і там був присутній ОСОБА_6 , однак представників охорони тоді не було. Зі слів свідка, в журналі обліку вивезення товарно-матеріальних цінностей під записом №78 за 03.09.2015 року підпис не ОСОБА_14 , який тоді працював контролером КПП в його варті.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що наскільки пам`ятає сторони уклали договір на зберігання речей (труби, арматура, прути). На зберігання речі передавались, а потім їх кудись вивезли. Відповідач тоді потрапив до лікарні і було вирішено, наскільки свідок пам`ятає, йому це майно не віддавати, бо вважали, що він не буде ним цікавитись. На той час свідок був заступником керівника відомчої воєнізованої охорони. Металобрухт завезли на територію комбінату вантажним автомобілем, а вивозили на металобазу по вул. Баранова до пункту прийому металолому. В день завезення металолому свідок був на робочому місці і тоді ще зберігався на госпдворі мобілізаційний резерв.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що приймала участь у підписанні договору в серпні 2015 року, візувала його. На той час працювала головним економістом. Договір стосувався зберігання матеріальних цінностей (труб) та надавався їй вже підписаний. Також надавався акт приймання-передачі і рахунок на оплату за зберігання. За договором вона повинна була підготувати розрахунок вартості зберігання. Договір пред`явив свідку юрист позивача ОСОБА_17 . По даному договору за зберігання в серпні-вересні була оплата. На територію комбінату точно завозились і зберігались вказані в договорі матеріальні цінності, проте їх подальша доля свідку невідома. Наскільки свідок пам`ятає, договір надавався їй 28.08.2015 року після обіду, а при ввезені цінностей вона участі не приймала.

Свідок Разуваєв Анатолій Анатолійович суду пояснив, що з 24.04.2012 року по 11.09.2015 року працював у позивача на посаді в.о. директора та директором. Наприкінці червня 2015 року до нього звернувся відповідач із проханням прийняти на зберігання матеріальні цінності з послідуючою оплатою, 26.08.2015 року відповідач подав йому заяву про прийняття на зберігання цінностей (труби), яка була ним розписана на виконавців. У подальшому 28.08.2015 року був складений акт та договір, Скарлат повідомив, що все нормально, все вивантажили. Наскільки пам`ятає, оплата була готівкою, що відображено в прибутково-касовій книзі. Одразу в кабінеті підписав акт і договір, потім його підписав ОСОБА_11 . Свідок особисто бачив труби, асортимент лому, правда не перевіряв, а також бачив також як заїжджала вантажна машина з маніпулятором. Труби розміщувались в одному із боксів на госпдворі. На момент його звільнення труби перебували на госпдворі. У свою чергу мобілізаційний резерв був відвантажений в кінці лютого - на початку березня 2015 року. Свідок не думає, що якісь залишки цього резерву залишились. До того ж за товщиною металу труби, які здавав на зберігання ОСОБА_11 , тонші ніж прокат мобілізаційного резерву. Разуваєв А.А. підтвердив, що відповідач наприкінці липня - початку серпня зламав ногу і перебував на лікарняному. За словами свідка, на заяві ОСОБА_1 щодо розірвання договору від 09.09.2015 року щось є схожим на його почерк, але цієї заяви не пам`ятає, да і 21.12.2015 року вже не був директором.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.2009 року між ВАТ «Житомирський завод «Автозапчастина» та ДО «Комбінат «Рекорд» підписано акт приймання-передачі матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, за яким ВАТ «Житомирський завод «Автозапчастина» передало, а ДО «Комбінат «Рекорд» прийняло матеріальні цінності мобілізаційного резерву у вигляді сталі сортової холоднотягнутої, труб тягнених (загального призначення), стрічок сталевих холоднокатаних, сталі сортової інструментальної, сталі листової конструкційної холоднокатаної, сталі сортової швидкорізальної (Р18), інструмента алмазного та інструмента абразивного (а.с. 244-245 т.1).

27.02.2015 року ДО «Комбінат «Рекорд» (м. Житомир) на підставі розпорядження КМУ від 04.10.2004 року №689-р, постанови КМУ від 23.11.1998 №1845-064, договору купівлі-продажу від 18.02.2015 року №юр-2в/85моб-2015, протоколу засідання аукціонного комітету Держрезерву №119/моб від 11.02.2015 року видано розпорядження (наряд) №050/55 відпустити (відвантажити) переможцю аукціону ТОВ «Базіс ВК» в порядку розбронювання наступні матеріальні цінності мобілізаційного резерву: сталь сортову інструментальну, сталь сортову швидкорізальну, сталь листову констркукційну холоднокатану, сталь сортову холоднотянуту, труби тягнені (загального призначення), сталь сортову холоднотянуту (а.с. 119 том. 1).

Зазначені цінності мобілізаційного резерву було відвантажено у повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №Р-00000002 від 03.03.2015 року (а.с. 120 том. 1).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до директора ДО «Комбінат «Рекорд» Разуваєва А.А. із заявою від 26.08.2015 року з проханням дозволити зберігати на території комбінату труби та металеві прути (труба діаметром 32 мм довжиною 6 м - 56 шт., труба діаметром 32 мм довжиною 4 м - 20 шт., прут металевий діаметром 40 мм довжиною 6 м - 5 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 6 м - 32 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 5 м - 60 шт., прут металевий діаметром 16 мм довжиною 4 м - 26 шт.), орієнтовна вартість матеріалу 80 000 грн., оплата за зберігання гарантується. Дана заява була зареєстрована комбінатом за вх. №4984 від 28.08.2015 року та розписана на виконавців (а.с. 109 т. 1).

28.08.2015 року між Державною організацією «Комбінат «Рекорд» в особі директора Разуваєва А.А. та ОСОБА_1 був укладений договір №28/08-01 зберігання матеріальних цінностей, за умовами якого виконавець надає замовнику послуги по зберіганню матеріальних цінностей в неопалювальному складському приміщенні на загальній площі 20 м?, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 41 том 1).

Сторони оспорюваного договору обумовили, що при передачі замовником матеріальних цінностей для зберігання виконавцю складається акт приймання-передачі (п. 1.2 договору).

За змістом п. 1.3 договору сукупна вартість майна на момент його передачі виконавцю складає 80 000 грн.

Загальна вартість по зберіганню матеріальних цінностей складає 200 грн. з ПДВ в місяць (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 6.1 договір набирає чинності з момент його підписання і діє до 31.12.2015 року, а в частині зобов`язань - до повного їх закінчення.

Згідно записів в Журналі обліку товарно-матеріальних цінностей, які ввозяться на територію ДО «Комбінат «Рекорд», 28.08.2015 року від імені ОСОБА_1 за допомогою крана-маніпулятора були ввезені належні відповідачу: труба діаметром 32 мм довжиною 6 м - 56 шт., труба діаметром 32 мм довжиною 4 м - 20 шт., прут металевий діаметром 40 мм довжиною 6 м - 5 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 6 м - 32 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 5 м - 60 шт., прут металевий діаметром 16 мм довжиною 4 м - 26 шт. Вантаж перевірив та впустив контролер ОСОБА_18 (а.с. 201-202 том 1).

Відповідно до акту №1 передачі-приймання матеріальних цінностей до договору №28/08-01 від 28.08.2015 року замовник передав для зберігання виконавцю наступні матеріальні цінності: трубу діаметром 32 мм довжиною 6 м - 56 шт., трубу діаметром 32 мм довжиною 4 м - 20 шт., прут металевий діаметром 40 мм довжиною 6 м - 5 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 6 м - 32 шт., прут металевий діаметром 20 мм довжиною 5 м - 60 шт., прут металевий діаметром 16 мм довжиною 4 м - 26 шт. (а.с. 5 том 1).

Як вбачається з акту надання послуг №109 від 22.09.2015 року виконавцем на підставі договору №28/08-01 від 28.08.2015 року були виконані такі роботи (надані такі послуги): послуги по відповідальному зберіганню матеріальних цінностей в складському неопалювальному приміщенні на загальну суму 219,36 грн. (а.с. 113 том 1).

Відповідно до змісту довідки ДО «Комбінат «Рекорд» №7 від 21.02.2018 року зазначені в акті приймання-передачі матеріальні цінності по бухгалтерському обліку не відображені, кредиторська та дебіторська заборгованість не формувалась (а.с. 29 том 1).

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання (ст. 937 ЦК України).

Згідно зі ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ч. 1 ст. 946 ЦК України).

08.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ДО «Комбінат «Рекорд» із вимогою про повернення матеріальних цінностей за договором №28/08-01 зберігання матеріальних цінностей від 28.08.2015 року, на що йому була надана відповідь про те, що організацією направлено до Управління поліції у Житомирській області документи, що стосуються даного договору для розгляду питання стосовно скоєння злочину (а.с. 17-18 том 1).

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

При цьому позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

На переконання суду, позивач не довів належними та допустимими доказами того, що обидві сторони договору зберігання матеріальних цінностей не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення або ж діяли з обопільним умислом не створювати такі наслідки.

Суд враховує, що на підтвердження передачі для зберігання матеріальних цінностей у вигляді труб та прутів був складений акт №1 приймання-передачі матеріальних цінностей до договору №28/08-01 від 28.08.2015, за надання послуг по відповідальному зберіганню матеріальних цінностей в складському неопалювальному приміщенні складався акт надання послуг №109 від 22.09.2015, ОСОБА_1 звернувся із письмовою вимогою до ДО «Комбінат «Рекорд» про повернення згаданих матеріальних цінностей згідно з договором №28/08-01 від 28.08.2015 року.

В ході судового розгляду справи суду не було надано та не здобуто беззаперечних доказів того, що перелічені в акті №1 приймання-передачі матеріальних цінностей до договору №28/08-01 від 28.08.2015 труби й прути були залишками мобілізаційного резерву, залишеного переможцем аукціону ТОВ «Базіс ВК» (а.с. 7 т. 1).

Більше того, судом звернуто увагу і на певні протиріччя, які містились у позовній заяві та безпосередньо були озвучені представником позивача в судовому засіданні. Зокрема, позивач посилаючись на те, що договір №28/08-01 зберігання матеріальних цінностей від 28.08.2015 є фіктивним, оскільки він вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим договором, одночасно наголошує на тому, що з метою легалізації матеріальних цінностей так званого мобілізаційного резерву та їх вивезення з території ДО «Комбінат «Рекорд» між колишнім директором організації Разуваєвим А.А. та працівником організації ОСОБА_1 і був укладений договір від 28.08.2015 року №28/08-01. Таким чином, позивач фактично сам заперечив відсутність намірів сторін оспорюваного договору на створення юридичних наслідків. У свою чергу, якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, то такий правочин згідно з цивільним законодавством є удаваним.

На переконання суду, зазначення сторін оспорюваного правочину не відповідно до положень глави 66 ЦК України (зберігач та поклажодавець), не надання письмового договору на підтвердження перевезення матеріальних цінностей до місця зберігання або перебування ОСОБА_1 на лікарняному на момент підписання договору зберігання у даній справі також не можуть бути підставами для визнання договору зберігання матеріальних цінностей від 28.08.2015 року №28/08-01 фіктивним правочином.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

В цілому, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Отже, встановлені фактичні обставини справи на підставі поданих сторонами доказів свідчать про те, що позивачем не доведено, що оспорюваний договір містить ознаки фіктивного правочину, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Державна організація «Комбінат «Рекорд», адреса: м. Житомир, вул. Вільський шлях, 281 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення - 13.03.2023 року.

Суддя