У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2023 Справа №601/1978/14-ц

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 607/1978/14ц, виданого 27 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 607/1978/14ц, виданого 27 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що 19 травня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 607/1978/14ц про солідарне стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року. В порядку виконання даного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом 27 липня 2015 року було видано виконавчий лист про стягнення боргу із ОСОБА_3 . На підставі виконавчого листа про стягнення боргу із ОСОБА_3 державним Відділом ДВС у місті Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) було відкрито виконавче провадження № 48930978. Дане виконавче провадження закрито 29 липня 2022 року шляхом повернення виконавчого документа стягувану па підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених вказаною статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого банк відступив фактору свої права вимоги по кредитному договору № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року. 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 14 серпня 2008 року № 1901/0808/71217, позичальником згідно якого є ОСОБА_3 ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснено анулювання заборгованості за кредитним договором № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості у зв`язку із задоволенням вимог кредитора шляхом позасудового врегулювання боргу. Факт відсутності зобов`язання підтверджується довідкою від 29 серпня 2022 року виданою ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відтак, з метою уникнення можливості подвійного чи надмірного стягнення з боржника будьяких зобов`язань, а також належного захисту майнових інтересів ОСОБА_3 , вона просила задовольнити заяву.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Братівник І. В. подав суду заяву, у якій просив розглянути справу за їх відсутності.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що в силу ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши заяву, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року, яка складається із: заборгованість за кредитом 59499,00 дол. США, заборгованість по відсотках 40189,19 дол. США, пені за останні 12 місяців 14678,01 дол. США, та становить суму 114 366,47 дол. США, що еквівалентно 2 529 633 грн 29 коп.; а також 3 654 грн 00 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 27 липня 2015 року було надіслано представнику ТОВ «Кредитні ініціативи» Панченку Д. В. 2 виконавчі листи, які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано стягувачем 31 липня 2015 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Крушанською О. Р. від 29 липня 2022 року у виконавчому провадженні № 48930978 виконавчий лист № 607/1978/14ц, виданий 27 липня 2015 року, повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Роз`яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 12 січня 2021 року.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб 29 травня 2014 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

Як вбачається із повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» б/н від 29 серпня 2022 року, адресованого ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснено анулювання заборгованості за кредитним договором № 1901/0808/71217 (14.08.2008) в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості у зв`язку із задоволенням вимог кредитора шляхом позасудового врегулювання боргу в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відтак, вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будьякої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Статтею 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчий документ це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Порядок і умови примусового виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 26 Закону початком примусового виконання рішення є винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, суд повинен враховувати права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю, так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

На необхідність врахування вищевикладених обставин при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звертав увагу Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 24671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі № 686/5252/17.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріальноправові та процесуальноправові.

Підстави припинення цивільноправових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будьяких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріальноправового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд встановив, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є відсутність у боржника ОСОБА_1 обов`язку щодо повернення коштів за кредитним договором №1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року у зв`язку із задоволенням вимог кредитора шляхом позасудового врегулювання боргу в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будького з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, встановивши факт добровільного виконання обов`язку солідарним боржником ОСОБА_1 поза межами виконавчого провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа № 607/1978/14ц, виданого 27 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на прийняте рішення суд роз`яснює, що, відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є самостійними виконавчими документами та виконуються незалежно від виконавчого листа виданих на виконання рішень судів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 259, 260, 261, 352354, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 607/1978/14ц, виданого 27 липня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 607/1978/14ц, виданий 27 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_7 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 1901/0808/71217 від 14 серпня 2008 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.