ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м.Суми

Справа №592/7898/22

Номер провадження 22-ц/816/341/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Брайко Юлії Валеріївни

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року, у складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 09 квітня 2012 року було розірвано шлюб та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Вказувала, що з часу ухвалення рішення витрати на утримання дочки збільшилися, у зв`язку з її навчанням у відокремленому структурному підрозділі «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, на умовах повної оплати вартості навчання, яке мати оплачує самостійно. За навчальний період 2021-2022 роки вона оплатила 18500,00 грн, а в період 2022-2023 роки сума за навчання складає 22570 грн. З урахуванням витрат на проживання, харчування, засоби особистої гігієни, одяг, лікування та інше, вона щомісячно витрачає на утримання доньки більше 10000,00 грн. Сума аліментів, які стягуються з відповідача не достатня для утримання дочки, щомісяця становлять різну суму, коштів на оплату навчання дочки батько не надає. ОСОБА_2 , крім офіційного заробітку, має інший нерегулярний дохід, тому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 9 квітня 2012 року у справі № 1806/2-249/12 з 1/3 частини з усіх видів його заробітку/доходу на тверду грошову суму та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 4500 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

28 листопада 2022 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Кордюка В.П. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (а.с. 31) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2012 року, справа № 1806/2-249/12, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. Посилаючись на зміну сімейного та майнового стану, укладення нового шлюбу, перебування на його утриманні непрацюючої дружини ОСОБА_4 , народженням ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_5 , діагностування у нього ряду захворювань, зокрема, дисциркуляторної енцифалопатії І-ІІ ступеня та цукрового діабету 2 типу середньої важкості, погіршення матеріального становища у зв`язку із зміною місця роботи та отриманням заробітної плати у розмірі 6500 грн, просив зменшити розмір аліментів на дочку з 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частини з всіх видів доходів, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів задоволено.

Змінено розмір стягнення аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2012 року по справі № 1806/2-249/12, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду.

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів відмовлено за необґрунтованості.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Брайко Ю.В., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Вказує, що ОСОБА_2 не надано ніяких доказів про наявність підстав для зменшення визначеного до стягнення з нього розміру аліментів, не підтверджено факту погіршення його матеріального стану. Доводить, що сам по собі факт народження у платника аліментів сина від іншого шлюбу не впливає на його матеріальне становище та можливість сплачувати аліменти на дочку ОСОБА_6 , оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вважає, що при ухваленні рішення судом не взято до уваги правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року № 565/2071/19. Судом не встановлено факту утримання ним сина та погіршення його матеріального становища саме через утримання сина.

Доводить, що на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_2 вже хворів на цукровий діабет, тому надані ним медичні документи не є доказом погіршення стану здоров`я та понесення ним витрат на лікування.

Зазначає, що з таких самих підстав ОСОБА_2 вже звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дочку і постановою Сумського апеляційного суду йому було відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджується з відмовою суду в задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів, оскільки позивачем доведено збільшення витрат на дочку у зв`язку з її навчанням у фаховому коледжі та потребою постійного лікування через наявність хронічного захворювання. Отримуючи мінімальну заробітну плату, ОСОБА_1 не має можливості самостійно утримувати дочку та оплачувати її навчання, на що в місяць необхідно близько 10000 грн, що не забезпечується аліментами, які сплачує батько дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Кордюк В.П., посилаючись на необґрунтованість вимог, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що ОСОБА_2 не заперечує свого обов`язку утримувати дочку, однак значне зменшення його доходів у порівнянні з 2021 роком з 27365 грн до 6500 грн, унеможливлює сплату ним аліментів у більшому розмірі та він не може сплачувати аліменти у визначеній рішенням суду частині від доходу 1/3. Позивач ОСОБА_1 не довела погіршення свого матеріального становища, зміни сімейного стану чи стану здоров`я та покращення матеріального становища платника аліментів, зміни його сімейного стану, здоров`я, тому її вимоги про збільшення розміру аліментів є не обґрунтованими, суперечать визначеному законом прожитковому мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з грудня 2022 року становить 2833 грн. Крім того, нею не надано доказів витрат на дочку у розмірі 10000 грн щомісячно.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 адвокат Брайко Ю.В. заперечує проти доводів відзиву на апеляцію, просить її позов задовольнити у повному обсязі та заявляє клопотання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн. Вказує про отримання платником аліментів, крім офіційного заробітку, іншого нерегулярного доходу, тому хоче отримувати аліменти у твердій грошовій сумі. Вважає, що надання свідоцтва про новий шлюб та свідоцтва про народження іншої дитини, без доведення факту погіршення матеріального становища платника аліментів, не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину від попереднього шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Брайко Ю.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з 31 серпня 2005 року по 09 квітня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2012 року, справа № 1806/2-249/12, із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, починаючи стягнення з 14 лютого 2012 року (а.с. 5).

Виконавчий лист № 1806/2-249/12, виданий 20 квітня 2012 року Ковпаківським районним судом м. Суми, перебуває на виконанні Відділу ДВС СМУЮ, ВП № 32580452. Постановою державного виконавця від 02 серпня 2012 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с. 6).

За даними довідки від 10 вересня 2021 року № 104 та згідно з договором про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою від 02 вересня 2021 року № 04-кож, дочка сторін, ОСОБА_3 , дійсно навчається на 1 курсі Відокремленого структурного підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» за денною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Навчається на умовах повної оплати вартості навчання (а.с. 8, 11-13).

Із довідки від 22 вересня 2022 року № 1023 вбачається, що за ОСОБА_3 було сплачено за навчання згідно з договором від 01 вересня 2021 року № 04-кож суму 22570 грн (а.с. 8 зв.).

Довідкою від 25 жовтня 2022 року підтверджується місце роботи ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_9 на посаді підсобний робітник з 24 червня 2020 року по даний час з посадовим окладом 6500 грн (а.с. 9 зв.).

З довідки лікаря-педіатра вбачається, що ОСОБА_3 з 2016 року спостерігається з діагнозом хронічний гастродуоденіт з підвищеною секрецією в стадії неповної ремісії, з 2020 року з діагнозом хвороба Жильбера (а.с. 10).

Із 24 липня 2015 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , мають спільного сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24, 25).

Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 16 листопада 2022 року ОСОБА_2 встановлено діагноз цукровий діабет тип 2 середньої важкості (а.с. 27).

За даними довідки від 21 листопада 2022 року ОСОБА_2 працював в ТОВ «ФЕРТЧЕМ» на посаді менеджера, за період з 01 січня 2020 року по 31 жовтня 2021 року його дохід складав 337266,14 грн (без утримання обов`язкових платежів та аліментів) (а.с. 29).

Із 28 грудня 2021 року ОСОБА_2 працює в ТОВ «Вірідем» на посаді менеджера із збуту із заробітною платою у розмірі 6850 грн на місяць (а.с. 29).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дитину та збільшення їх розміру, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення її матеріального становища та факту наявності у ОСОБА_2 можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 4500 грн, покращення його матеріального становища, як платника аліментів, стану здоров`я, з моменту ухвалення рішення 2012 року.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що у платника аліментів з`явилася нова сім`я та народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також потребує утримання з боку батька, виходячи з положень ст. 182 СК України та враховуючи зменшення розміру його доходу, вважав за необхідне змінити розмір аліментів на дочку сторін, зменшивши його з 1/3 частини до 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд прийняв до уваги, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільну заробітну плату, а також те, що на позивача, згідно з вимогами ст. 141 СК України, покладено рівний з відповідачем обов`язок з утримання дитини.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та, враховуючи недоведеність отримання ОСОБА_2 неофіційного заробітку, розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2022 року, встановлений у сумі 2272 грн, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, а також передбачений законодавством механізм (абзац 2 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»), який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі, не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності ухвалених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові ОСОБА_1 .

У зв`язку з недоведеністю підстав для стягнення аліментів у розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, та в твердій грошовій сумі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Крім того, надаючи суду докази отримання заробітної плати у розмірі 6500 грн (а.с. 9 зв.), позивач ОСОБА_1 не надала доказів понесення щомісячних витрат на утримання дочки у розмірі 10000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що задовольняючи зустрічний позов про зменшення розміру аліментів, суд врахував взяв до уваги, що розмір аліментів, визначений судом, не вважається незмінним, неповнолітні діти, народжені в різних шлюбах, мають рівні права на утримання, платником аліментів, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, доведено належними та допустимими доказами факт погіршення фінансового стану після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на дочку у визначеному раніше розмірі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 дійсно звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дитину і постановою Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, справа № 592/14806/20, у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності погіршення майнового стану позивача у зв`язку з народженням другої дитини в іншому шлюбі, що не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на дитину від попереднього шлюбу (а.с. 58-62).

У справі, що переглядається ОСОБА_2 надані достатні докази погіршення його матеріального становища у зв`язку із зміною місця роботи з 28 грудня 2021 року із значно меншою заробітною платою, що у сукупності із перебуванням на його на утриманні малолітнього сина від другого шлюбу та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, є підставою для зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

При відмові у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишенні без змін рішення суду першої інстанції клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Брайко Ю.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Брайко Юлії Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина