Єдиний унікальний номер справи 333/334/23
Номер провадження 2/333/1178/23
21 березня 2023 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання Стоматова Е.Г. Корнієнко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів, -
18 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2019 року, із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача.
Позов обґрунтований тим, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року по 24 грудня 2019 року. Шлюб між ними розірвано за рішенням суду. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2019 р. з відповідача на користь позивача було присуджено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 817 грн. З часу ухвалення вказаного рішення значно збільшився рівень споживчих цін, прожитковий мінімум і потреби дитини. З 2022 року значно погіршився матеріальний стан позивача, як одержувача аліментів, оскільки у сина ОСОБА_5 погіршився стан здоров`я і йому було встановлено інвалідність. Розмір аліментів, визначених рішенням суду, на даний час не забезпечує найкращих інтересів сина. Його стан здоров`я потребує постійних витрат на ліки та спеціальне дієтичне харчування. Встановлений вказаним рішенням суду розмір на спосіб стягнення аліментів не забезпечує належного утримання нашого з відповідачем неповнолітнього сина. Відповідач є працездатною особою, у зв`язку з чим має змогу утримувати нашу спільну дитину.
Позивач працює головним бухгалтером на КМК «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № l» проте син ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства та потребує постійного та систематичного та коштовного лікування. Стан здоров`я у відповідача задовільний, інших неповнолітніх дітей у відповідача не має.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 січня 2023 року по справі було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Одночасно, було вирішено питання про проведення розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. На адресу місця реєстрації відповідача судом було направлено судову повістку разом з копіями відповідних документів, які були повернуті працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 21 березня 2023 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, взявши до уваги заяву позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 липня 2018 року, видане Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 308. Батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 . /а.с.4/
Рішенням Комунарським районним судом міста Запоріжжя від 14 серпня 2019 року вбачається, що стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 817 (три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. щомісячно, починаючи з 17 квітня 2019 р. до досягнення дітьми повноліття. /а.с.2-3/

Рішення суду набрало законної сили 16 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із довідки № о/р 633254 від 13 грудня 2022 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району і отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Допомога призначена на період з 28 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2024 року. /а.с.7/

Відповідно до медичного висновку № 222 від 27 жовтня 2022 року, виданого КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», ОСОБА_3 має захворювання: розлад психіки F09.

Було встановлено індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією програми № 222.

Відповідно до ст. ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин.

Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України.

Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3.

При цього, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності збільшення попередньо визначеного відповідно до ст.182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

На підтвердження обставин, передбачених статтею 192 СК України, а саме погіршення стану здоров`я дитини та погіршення майнового стану позивача, після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, ОСОБА_1 надала, довідку, про взяття її на обліку та призначення дитині інвалідності, медичний висновок, індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда.

Водночас, відповідач працездатний, фізично здоровий, має стабільний дохід.

Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини спосіб життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, таким, що частково відповідає вимогам розумності та справедливості.

При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, засад розумності, виваженості, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, який раніше визначений судом, в розмірі частки від всіх доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 992,40 гривень.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Змінити спосіб стягнення і розмір аліментів, встановлений рішенням Комукнарського районного суду міста Запоріжжя у справі № 333/2213/19.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист за рішенням Комукнарського районного суду міста Запоріжжя у справі № 333/2213/19 - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 1 073 гривні 60 копійок (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов