Провадження №2-з/447/4/23
Справа №456/929/23
У Х В А Л А

щодо забезпечення позову

20.03.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ) про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17.03.2023 на адресу Миколаївського районного суду Львівської області із Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла вказана заява про забезпечення позову.

Дана заява про забезпечення позову надійшла до Миколаївського районного суду Львівської області у зв`язку з постановленням 28.02.2023 суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ухвали, якою цивільну справу №456/929/23 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.

Цивільна справа №456/929/23 надійшла до Миколаївського районного суду Львівської області 14.03.2023.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просить забезпечити позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 216,40 кв.м, житловою площею 102,2 кв.м, та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0592 га, кадастровий номер: :04:000:0535 із цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, серія та номер: 145, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвою Г.М.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач пред`явив позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №049-2900/840-0032 від 30.11.2007, відповідно до якого ВАТ «Універсал Банк» надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у розмірі 30 500,00 доларів США, з користування кредитом сторони узгодили сплату процентів у розмірі 12,45 % річних. За користування коштами понад встановлений строк нараховуються проценти у розмірі 37,35 % річних. Цільове призначення кредиту придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . У рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №049-2900/840-0032 від 30.11.2007, між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №049-900/840-0032-Р/1 та ряд додаткових угод до договору поруки (28.04.2009 та 02.06.2010). Банк виконав на себе взяті обов`язки за кредитним договором, надав кредитні кошти, однак, відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Ціна позову: 24 100,00 доларів США. Представник позивача вказує, що метою обтяження майна є охорона матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що у свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, представник позивача покликається на те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 внесено зміни до Закону України «Про іпотеку», який доповнено пунктом 5-2 розділ VI «Прикінцеві положення». Зокрема, зміни передбачають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у десятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Положення пункту 5 стосуються нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами. Враховуючи те, що цільовим призначенням кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 є придбання майна, а саме у АДРЕСА_4 , яка перебувала в іпотеці банку, станом на сьогодні дана квартира не перебуває в іпотеці. В іпотеку передано інше нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . На період дії воєнного стану банк позбавлений можливості звернути стягнення на дане майно. Водночас, банк вважає, що відповідач ОСОБА_1 може ймовірно вчинити дії по виведенню всього належного йому на праві власності майна із свого володіння для уникнення відповідальності за порушення грошового зобов`язання (вчиняти фраудаторні дії). Представник позивача зазначає, що наслідком забезпечення позову є лише обмеження прав щодо відчуження відповідачем квартири, що є метою забезпечення позову шляхом накладення арешту та не зможе спричинити жодних збитків для останнього. Відтак, вважає, що заява про забезпечення позову є підставною та забезпечуватиме ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, а вжиття заходів забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Згідно матеріалів позову встановлено таке.

Відповідно до інформаційної довідки №323433289, сформованої 20.02.2023, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 житлового будинку на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, серія та номер: 145, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвою Г.М.

Згідно інформаційної довідки №323485894, сформованої 21.02.2023, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки площею 0,0592 з кадастровим номером :04:000:0535, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 земельної ділянки на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, серія та номер: 145, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвою Г.М.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Суд наголошує на тому, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не вирішуються матеріально-правові вимоги позивача по суті позову. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

На підставі викладеного, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 100,00 доларів США та заявлений представником позивача захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на перелічене у прохальній частині заяви майно, що належить відповідачу, є співмірним із заявленими позовними вимогами, адекватним та ефективним способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задоволити заяву про забезпечення позову.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» адвоката Сербіної Анни Олександрівни про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 216,40 кв.м, житловою площею 102,2 кв.м, та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0592 га, кадастровий номер: :04:000:0535 із цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, серія та номер: 145, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвою Г.М.

Стягувач: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04082, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21133352.

Боржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала, що постановлена судом у судовому засіданні під час розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень з дня її постановлення, незалежно від її оскарження.

Копію ухвали суду скерувати заявнику та відповідним особам, яких стосується дана ухвала, для відома та виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Текст ухвали складено 20.03.2023.

Суддя Головатий А.П.