Справа № 127/1278/22
Провадження № 2/127/172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що 21 вересня 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року, справа №127/254040/21. За час шлюбу сторони придбали: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , та транспортні засоби: автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2010 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 , та автобус марки OPEL NOVANO, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 . Посилаючись на норми чинного законодавства, що визначають правовий режим спільного сумісного майна подружжя, визначивши вартість спільного майна подружжя та вказуючи, що він фактично користується транспортними засобами та постійно проживає в однокімнатній квартирі просив поділити це майно, визнавши за ним право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру та два транспортних засоби, а трьохкімнатну квартиру виділити відповідачці по справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

Відповідач подала відзив на позов та, заперечуючи щодо позову, вказувала, що позивач вказав не все майно подружжя. Крім того зазначила, що оцінка майна є заниженою та при такому способі поділу буде порушена рівність часток подружжя.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2022 року в справі призначена судова оціночно-будівельна та автотоварознавча експертизи та зупинене провадження в справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2023 року поновлене провадження в справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити та з урахуванням вартості майна, визначеного судовою експертизою, не заперечував щодо стягнення з позивача грошової компенсації.

Відповідач та її представник не заперечували щодо поділу вказаного майна в спосіб запропонований позивачем та з огляду, що вартість майна, яку позивач просить визнати за ним становить 2 307 505,95 грн, а за нею 1 780 457,00 грн, тому погоджувалася щодо присудження їй компенсації.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що позивач та відповідач з 21 вересня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року, справа №127/254040/21 (а.с.10).

18 жовтня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №4139, придбана квартира АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 грудня 2021 року за №290156867 (а.с.17-18).

12 травня 2010 року ОСОБА_4 також зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 22 квітня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 грудня 2021 року за №290158318, а.с.19-20).

Відомості про державну реєстрацію іпотеки та про заборони щодо цих квартир в Реєстрах відсутні.

Під час шлюбу сторони також придбали транспортні засоби: автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автобус марки OPEL NOVANO, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 18 серпня 2020 року та НОМЕР_6 від 23 серпня 2013 року.

Відповідно до висновку експерта від 19 січня 2023 року №4933/4934/22-21 за результатами судової оціночно - будівельної експертизи, проведеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ відповідно до ували суду, вартість трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 1 780 457, 00 грн, а однокімнатної квартири АДРЕСА_2 - 1 427 629,00 грн.

Відповідно до висновку експерта від 24 січня 2023 року №4935/4936/22-21 за результатами судової автотоварознавчої експертизи, проведеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ відповідно до ували суду, вартість автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_1 , складає 771 257, 33 грн, а транспортного засобу марки OPEL NOVANO, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , д.р.н. НОМЕР_2 , 108 619, 62 грн.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17.

Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина визнається сторонами в справі.

Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З аналізу цих норми сімейного законодавства України слідує, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

За змістом частин 1, 2, 4, 5 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12. 2007 № 11).

Отже вартість майна визначається виходячи з дійсної ( ринкової) його вартості.

Як вказувалося вартість майна, яке заявлене до поділу, в цілому становить 4 087 962,95 грн, з яких: трьохкімнатна квартира - 1 780 457, 00 грн, однокімнатна квартира - 1 427 629,00 грн, автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER - 771 257,33 грн, транспортний засіб марки OPEL NOVANO 108 619, 62 грн. Відповідно вартість частки кожного, виходячи з рівності часток, становить 2 043 981,48 грн.

Позивач, звертаючись до суду, як спосіб поділу просить виділити йому в натурі однокімнатну квартиру та два транспортних засоби, вартість яких в цілому становить 2 307 505,95 грн, відповідачці трьохкімнатну квартиру, вартість якої становить 1 780 457,00 грн. Різниця у вартості майна становить 527 948,95 грн. Відповідач визнає такий спосіб поділу з урахуванням того, що вона не керує транспортними засобами, та погоджується отримати компенсацію вартості своєї частки. Позивач такої вимоги вимоги не заявляв, однак погоджується сплатити відповідачці грошову компенсації вартості її частки.

Визнання відповідачем такого способу поділу в даному випадку не суперечить чинному законодавству, зважаючи на положення ст.319 ЦК України, та таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, іншого судом не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Отже суд вважає за можливе виділити ОСОБА_4 : квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,1 кв. м, житловою - 19,3 кв.м, автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_1 , автобус марки OPEL NOVANO, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , д.р.н. НОМЕР_2 , визнавши за ним право особистої приватної власності.

ОСОБА_2 виділити квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 37,9 кв.м, до складу входить частина підвалу площею 1,8 кв.м.

Відповідно грошова компенсація на користь відповідача становитиме 263 524,48 грн грн (2 043 981,48 - 1780 457,00 грн).

При стягненні грошової компенсації, суд враховує положення ч.4 та 5 ст.71 СК України, а також згоду відповідача про отримання ним грошової компенсації. При цьому звертає увагу, що за системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно.

Розподіл судових витрат, зокрема витрат на проведення експертизи суд здійснює відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що експертиза проведена за рахунок відповідача та поділ майна здійснений з урахуванням визначеної вартості в рівних частках, суд вважає з можливе стягнути з позивача на користь відповідача половину таких витрат на проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 69-71 СК України, ст. 325, 368, 372 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя:

Визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право особистої приватної власності:

- на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,1 кв. м, житловою площею 19,3 кв.м,

- автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

- автобус марки OPEL NOVANO, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 37,9 кв.м, до складу входить частина підвалу площею 1,8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 527 948, 95 грн ( п`ятсот двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок вісім грн 95 коп).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 7550,80 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складений 10.05.2023.

Суддя: