справа № 388/1355/22
провадження № 2/388/64/2023
16.03.2023м. Долинська
Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Степанов С.В.
при секретарі - Гриненко М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Долинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Долинська міська рада як орган опіки і піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач просить задовільнити позов посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 4 за 2021 - 2025 роки, що підтверджується довідкою Молодіжненського старостинського округу Долинської міської ради від 19.09.2022 року № 117.
Відповідно до інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачалась обов`язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
За змістом п.80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127, державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення
відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
Відповідно до вищевикладеного, записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Згідно архівної довідки обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 2 від 23.09.2022 року, не проводилася державна реєстрація права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, ОСОБА_1 є власником житлового будинку.
В погосподарській книзі за домоволодінням в якому я проживаю ( АДРЕСА_1 ) зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Молодіжненського старостинського округу Долинської міської ради від 19.09.2022 року № 117.
ОСОБА_1 є опікуном малолітніх дітей (її онуків) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є дітьми сиротами, що підтверджується розпорядженнями Долинської РДА. Вказані діти проживають з ОСОБА_1 у вказаному будинку.
Донька та онука ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані але фактично не проживають з 2013 року у вказаному житловому будинку, що підтверджується довідкою Молодіжненського старостинського округу.
ОСОБА_1 під час розірвання та укладення шлюбів змінювала своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » та на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб.
Донька ОСОБА_1 під час укладення шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.
З моменту реєстрації в належному ОСОБА_1 будинку її донька та її онука хоч і були зареєстровані проте фактично не проживали.
У 2013 році відповідачі виїхали проживати в інше місце.
Таким чином, починаючи з 2013 року відповідачі зареєстровані але фактично не проживають в належному ОСОБА_1 будинку.
Така реєстрація перешкоджає у оформлені субсидії та продажу будинку.
Сторона позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити
Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені належно.
Третя особа - Долинська міська рада, як орган опіки, надіслала висновок згідно якого вважає недоцільним визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З копії довідки виданої Долинською міською радою від 19.09.2022 №117 слідує, що відповідачі дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з 2013року за вказаною адресою не проживають, головою вказаного домогосподарства є ОСОБА_1 (а.с. 10 ).
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.02.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є є донькою ОСОБА_2 (а.с. 7 ).
Позивачем підтверджено, той факт, що відповідачі є її донькою та онукою, відповідно, що узгоджується, з поданими копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.08.2022 (повторне), свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 05.08.22 (повторне) та відомостями з витягу державного реєстру актів цивільного стану (.а.с.19).
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 односельчани позивача, підтвердили факт не проживання відповідачів з 2013 року за місцем проживання позивача.
Висновком органу опіки від 06.12.2022 № 01-40/251/2 визнано недоцільність позбавлення малолітньої ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно приписів ст. 15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частина перша статті 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для: собистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В той же час статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Пунктом 1 Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» визначено, неприпустимість зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень та передбачено здійснення органами опіки та піклування контролю за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Крім того встановлено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.
Враховуючи вище викладене встановлено, що у вказаному будинку, зареєстровані відповідачі, які фактично з 2013 року за вказаною адресою не проживають. Документів на підтвердження права власності позивача, який є головою домогосподарства до суду не подано.
В той же час суд, не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання відповідачів, такими що втратили право користування жилим приміщенням.
З огляду на вказані норми закону суд, вочевидь, встановлює, що задоволення вимоги про позбавлення неповнолітньої та її матері права на користування житла у якоми позивач є головою домогосподарства буде суперечити законним інтересам дитини та обмежить вищезазначені права дитини. У зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Керуючись ст.ст 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Долинська міська рада як орган опіки і піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача відповідно до ст.284 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 20.03.2023 року.

Суддя С.В. Степанов