ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/5979/19 Номер провадження 22-ц/814/787/23Головуючий у 1-й інстанції Курганникова О.А. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Триголова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року

по справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року АТ «Кредобанк» звернулось до місцевого суду з вказаним позовом у якому прохало стягнути з відповідача завдану майнову шкоду у розмірі 431 402,37 грн та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позову вказувало, що 29.09.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем укладено кредитний договір №VP-c-76965 відповідно до якого позивач зобов`язувався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, оплатності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язувався використати кредит на цілі вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим кредитним договором . Свої зобов`язання відповідач не виконував належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 431402,37 грн., яку він просить стягнути на свою користь.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №VP-c-76965 від 29.09.2017 в розмірі 431402,37 грн. та судовий збір в розмірі 6471,04 грн.

Не погодившись із вказаним позовом, його в апеляційному порядку оскаржила представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бакшеєва Аліна Вячеславівна, прохала рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Кредобанк» відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що в порушення норм цивільно-процесуального кодексу було розглянуто справу у його відсутність, що позбавило його права подавати докази та заявляти клопотання.

Зазначала, що умови кредитного договору є несправедливими та суперечать вимогам законодавства.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року та справу призначено до розгляду.

22.12.2021 року від ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Ініціативи» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Учасники справи повідомлялись про дату, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились та не повідомили причини неявки.

З огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України вказане не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 29.09.2017 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №VP-c-76965 відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти у розмірі 300 000 грн. зі строком кредитування 60 місяців терміном до 28 вересня 2022 року на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 300000 грн на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 відкритий в відділені ПАТ «Кредобанк».

Згідно з п. 2.7. Договору Банк відкрив транзитний рахунок для повернення кредитних коштів (при достроковому погашенні кредиту або його частини) № 8662.

Відповідно до п. 4.1. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 33.99 % річних.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредиту повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 6.2. Договору Позичальник здійснює погашення заборгованості за Кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору).

Відповідно до п. 6.3. Договору Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначається п. 6.2. Кредитного договору, а саме 10533 грн. (Десять тисяч п`ятсот тридцять три гривні нуль копійок). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п.6.3.1.-6.3.5. Кредитного договору.

Пунктом 6.3.1. Договору встановлено, що для здійснення належного погашення кредиту Позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій Банку, передбачених п. 2.9. Договору.

Позивач виконав умови Договору належним чином та надав ОСОБА_1 29 вересня 2017 року кредит на суму 300 000,00 грн. (Триста тисяч гривень нуль копійок), що підтверджується меморіальним ордером № 57223804 від 29.09.2017 року та випискою про рух коштів по рахунку відповідача за період 29.09.2017 року по 04.06.2019 року.

В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконував.

Станом на 04.06.2019р у ОСОБА_1 перед банком наявна заборгованість по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом на суму 398717,62 грн. з яких: 289578,13 грн. неповернута сума кредиту; 109139,49 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, відтак наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Станом на час звернення банком до суду з даним позовом кредитну заборгованість відповідачем не погашено.

Згідно з нормами ст. ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України).Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Правовими наслідками порушення зобов`язання є сплата неустойки (п. 3 частини першої ст. 611 ЦК України).

У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору (частина друга ст. 1050 ЦПК України).

Направивши позичальнику досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 04.09.2018 року про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитним договором, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить 289678. 13 грн. заборгованість по поверненню суми кредиту, 109139, 49 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 32684, 75 грн. пеня.

Відповідачем належними і допустимими доказами вказаний розрахунок не спростовано. Будь яких розрахунків на підтвердження своїх заперечень відповідачем до суду не надано.

Вказаний розрахунок заборгованості є документом, який може бути доказом і який суд апеляційної інстанції оцінює відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

З урахуванням наведеного, у справі, яка переглядається, встановлено факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та порушення ним термінів повернення коштів на обумовлених у кредитному договорі умовах, що призвело до утворення заборгованості та надало банку право вимагати від позичальника дострокового погашення позики і сплати процентів за користування кредитними коштами.

Так, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому законом, що достеменно відображено у рішенні суду, яке оскаржується стороною відповідача. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Таким чином, розрахунок заборгованості за договором кредиту разом із випискою про рух коштів по рахунку, що містяться в матеріалах справи, місцевий суд вірно вважав належними доказами наявності заборгованості відповідача.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором розмірі 431402,37 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про розгляд справи та внаслідок цього неможливості подавати докази до суду не заслуговують на увагу, оскільки судові засідання були призначені неодноразово та відкладися за клопотанням представника відповідача.

Вказане не позбавляло права відповідача та його представника протягом усього розгляду справи подати докази та клопотання до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови кредитного договору є несправедливими та суперечать вимогам законодавства не заслуговують на увагу, оскільки підписуючи кредитний договір ОСОБА_1 було погоджено усі істотні умови договору, які не можна вважати несправедливими,

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

В.М. Триголов