Справа № 298/362/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури Юрія Домніцького в інтересах держави в особі Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року, повний текст рішення складено 11.05.2022, ухвалене суддею Лютянською М. С.,

у с т а н о в и в:

У березні 2020 року заступниця керівника Ужгородської місцевої прокуратури Шерстяних О. в інтересах держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок учинення кримінального правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 06.12.2019 у справі № 298/455/19, яка 16.12.2019 набрала законної сили, було задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000663 від 13.10.2015 про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Як наслідок, ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України, було звільнено, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов Великоберезнянської РДА Закарпатської області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків залишено без розгляду.

Зазначала, що відповідно до цієї ухвали суду було встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цих кримінальних правопорушень та заподіяна нею державі шкода в розмірі 124 963,46 грн, яка, згідно з листа Великоберезнянської РДА за № 195/04-49 від 20.02.2020, дотепер не є відшкодованою.

Як на підставу для представництва прокурором інтересів держави в суді і звернення до суду з цим позов, заступниця керівника місцевої прокуратури посилалася на неналежне здійснення Великоберезнянською РДА захисту інтересів держави щодо відшкодування з ОСОБА_1 завданої нею майнової шкоди. До того ж ця райдержадміністрація листом № 195/04-49 від 20.02.2020 повідомила місцеву прокуратуру, що не буде звертатися до суду з позовом до ОСОБА_1 і просить прокуратуру пред`явити такий позов.

Посилаючись на наведені вище обставини просила стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок учинення кримінального правопорушення, в розмірі 124 963,46 гривень.

14 березня 2022 року керівник Ужгородської окружної прокуратури (правонаступник Ужгородської місцевої прокуратури) Домніцький Ю. подав до суду заву про залучення до участі у справі правонаступника та уточнення позовних вимог.

Зазначав у заяві, що Ужгородська РДА є правонаступником Великоберезнянської РДА, а відтак її слід залучити до участі у справі як правонаступника позивача Великоберезнянської РДА. У зв`язку з цим просив викласти пункт 2 прохальної частини позовної заяви в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок учинення кримінального правопорушення, в розмірі 124 963,46 гривень».

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року залучено до участі у цій справі в якості правонаступника позивача Великоберезнянської РДА Закарпатської області - Ужгородську РДА Закарпатської області.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року цей позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок учинення кримінального правопорушення, в розмірі 124 963,46 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ракущинець А.А., подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне і неправильне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скарга мотивована тим, що судом порушено вимоги ч. 7 ст. 82 ЦПК України, так як у даному випадку судом у кримінальному провадженні не встановлювалися обставини щодо розміру заподіяної шкоди в розмірі 124 963,46 грн, оскільки вони не були предметом судового розгляду і докази про їх розмір суду не подавалися і не досліджувалися. При цьому ухвала суду від 06.12.2019 є обов`язковою для суду лише в питанні чи мали місце ці діяння та чи вчиненні вони цією особою, як це регламентовано ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

З огляду на це розмір заподіяної нею шкоди повинен був доводитися у цій справі, оскільки саме по собі лише зазначення суми спричиненої шкоди райдержадміністрацією та ухвалою суду достеменно не підтверджує їх розмір.

Звертала увагу, що в кримінальному провадженні доказом наявності збитків та їх розмір повинен доводитися відповідним висновком судової експертизи, який є відсутній у матеріалах цієї справи і позивачем його не додано до матеріалів справи. Інших належних, допустимих, достовірних доказів про розмір заподіяних збитків у матеріалах справи немає, а відтак оскаржене рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Стверджувала і те, що судом порушено вимоги ст. 1166 ЦК України, оскільки позивачем не доведено складу правопорушення, тобто її винною протиправною поведінкою, причинного зв`язку між такою поведінкою і шкодою. До того ж тільки вирок у кримінальному провадженні має преюдиціальне значення, а тому обставини, що вказані в інших процесуальних документах у кримінальному провадженні, лише можуть ураховуватися судами щодо оцінки доказів, а не як преюдиціальні факти.

Також місцевий суд не звернув уваги на те, що Великоберезнянська РДА відповідно до передавального акту не передавала Ужгородській РДА права вимоги до неї, а відтак зобов`язальних відносин у неї і позивача немає, що є підставою для відмови в позові через пред`явлення позову до неналежної сторони.

Посилаючись на наведені вище обставини апелянтка просила оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури Нірода М. посилався на її безпідставність і надуманість.

Зазначав, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачувалася ОСОБА_1 , є з матеріальним складом із зазначенням конкретного розміру заподіяних нею збитків, які і впливали на кваліфікацію за відповідною частиною цих статей КК України. При цьому відповідачка як повністю визнала свою вину в учиненні даних кримінальних правопорушень, так і не оспорювала розмір заподіяної шкоди, що встановлено висновком економічної експертизи в кримінальному провадженні відносно неї, що було первинним доказом її обвинувачення, і це відображено в ухвалі суду від 06.12.2019, яку ОСОБА_1 не оскаржувала і погодилася з такою, а тому доводи апеляційної скарги щодо недоведеності її винної протиправної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою (її розміром) є голослівними.

Стверджував і про безпідставність посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 914/1079/17, оскільки вони стосувалися застосування ч. 4 ст. 35 ГПК України в редакції до 15.12.2017, яка, на відміну від ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не надавала преюдиціальне значення ухвалам суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Також зауважував, що Ужгородська РДА як правонаступник Великоберезнянської РДА є належним органом в інтересах якого у цій справі прокурором ужито заходів представницького характеру.

З огляду на викладене просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а оскаржене рішення суду залишити в силі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Ракущинець А.А. апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених у ній, просили таку задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та у задоволенні позову прокурора відмовити.

Прокурорка Закарпатської обласної прокуратури Андрейчик А.М. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечила з підстав наведених у відзиві на неї, просила таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення відповідачки, її представника та прокурорки, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що відповідно до ухвали Перечинського районного суду Закарпатської області від 06.12.2019 у справі № 298/455/19, яка 16.12.2019 набрала законної сили, було задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_1 про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно неї закрито. Цивільний позов Великоберезнянської РДА Закарпатської області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків залишено без розгляду.

Як убачається з цієї ухвали суду, ОСОБА_1 обвинувачувалася у тому, що вона, будучи згідно з наказом № 102-к від 10.08.2007 службовою особою наділеною адміністративно-господарськими функціями по веденню бухгалтерського обліку - начальником відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської РДА Закарпатської області, знаходячись на робочому місці, умисно, з корисливих спонукань: - в січні 2014 року, попередньо підписавши у голови Великоберезнянської РДА розпорядження № 9-р від 21.01.2014, шляхом зміни першої сторінки внесла до вказаного офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, зокрема, змінивши відсотки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі 100 на 150, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зі 100 на 200; - у лютому 2014 року попередньо підписавши у голови Великоберезнянської РДА розпорядження № 19-р від 13.02.2014, шляхом зміни першої сторінки внесла до вказаного офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, зокрема, змінивши відсотки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зі 100 на 150, і ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зі 100 на 200; - у жовтні 2014 року попередньо підписавши у голови Великоберезнянської РДА розпорядження № 108-р від 14.10.2014 шляхом зміни першої сторінки внесла до вказаного офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, зокрема, змінивши відсотки ОСОБА_2 із 40 на 200 та ОСОБА_1 із 40 на 210, за якими відповідно були проведені нарахування заробітної плати для її виплати працівникам, за що кримінальна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 366 КК України.

Також ОСОБА_1 обвинувачувалася у тому, що вона, будучи згідно з наказом № 102-к від 10.08.2007 службовою особою наділеною адміністративно-господарськими функціями по веденню бухгалтерського обліку начальником відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської РДА, знаходячись на робочому місці, умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи службовим становищем, в січні, лютому та жовтні 2014 року, підписавши у голови Великоберезнянської РДА відповідні розпорядження № 9-р від 21 січня 2014 року, № 19-р від 13 лютого 2014 року та № 108-р від 14 жовтня 2014 року, до яких внесла завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, за якими були проведені нарахування заробітної плати для її виплати працівникам, чим привласнила кошти державного бюджету Великоберезнянської РДА на загальну суму 4 963 грн та розтратила кошти державного бюджету Великоберезнянської РДА в інтересах інших осіб на загальну суму 13 072,70 грн, що підтверджується висновком судової економічної експертизи № 11/669 від 14.12.2018, за що кримінальна відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 191 КК України.

Окрім того, ОСОБА_1 обвинувачувалася в тому, що вона, будучи згідно з наказом № 102-к від 10.08.2007 службовою особою наділеною адміністративно-господарськими функціями по веденню бухгалтерського обліку начальником відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської РДА Закарпатської області, знаходячись на робочому місці, в період з 01 січня 2014 року по 31 липня 2015 року, умисно порушила: - вимоги п. 3.2. Положення про преміювання працівників Великоберезнянської державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови РДА від 10.09.2012 № 223, яким визначено, що премія нараховується щомісячно у відсотках до посадового окладу, в той же час здійснюючи преміювання у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років, а також здійснюючи преміювання працівників протягом року, а не за результатами їх трудової діяльності, в результаті чого були необґрунтовано нараховані та виплачені премії окремим працівникам за 2014 рік на загальну суму 49 447,99 грн; - вимоги ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пунктів 2, 5 постанови КМУ від 06 лютого 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що призвело до неправильного визначення базового місяця при розрахунку індексації заробітної плати та неврахування фіксованої суми індексації при її розрахунку, в результаті чого індексація була зайво нарахована та виплачена окремим працівникам на загальну суму 37 779,64 грн; - вимоги пункту 2 розділу ІІ, пунктів 3, 4 розділу ІІІ Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», що призвело до необґрунтованого нарахування та виплати матеріальної допомоги окремим працівникам у 2014 році та за сім місяців 2015 року на загальну суму 13 536,32 грн, та заробітної плати за час відпустки окремим працівникам за сім місяців 2015 року на загальну суму 5 272,71 грн, а також вимоги розпорядження голови Великоберезнянської РДА «Про надбавку за високі досягнення» від 22 січня 2015 року № 7-р, в якому головного спеціаліста ОСОБА_4 серед працівників зазначено не було, внаслідок чого останній безпідставно нарахована та виплачена надбавка за високі досягнення на суму 891,10 грн. Зазначені дії ОСОБА_1 призвели до порушення порядку розрахунку, нарахування та виплати коштів окремим працівникам Великоберезнянської РДА у завищених розмірах на суму 106 927,76 грн, що згідно висновку судово-економічної експертизи № 11/669 від 14 грудня 2018 року у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим заподіяла державним інтересам в особі Великоберезнянської РДА істотної шкоди, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 367 КК України.

Як видно з цієї ухвали суду в підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 свою вину в учинених злочинах визнала повністю, щиро розкаялася та заявила суду клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до частин 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором; особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи наведене вище, а також те, що ОСОБА_1 у добровільному порядку завдану нею внаслідок учинення кримінальних правопорушень матеріальну шкоду в розмірі 124 963,46 грн не відшкодувала, а тому, на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення цього позову прокурора.

Доводи апеляційної скарги про те, що в кримінальному провадженні не встановлювалися обставини щодо розміру заподіяної ОСОБА_1 шкоди в розмірі 124 963,46 грн, що є відсутнім відповідний висновок судової експертизи про їх розмір та не доведено складу правопорушення, колегія суддів відхиляє, оскільки, як уже зазначалося вище, в ухвалі суду від 06.12.2019 зазначено такий розмір заподіяної шкоди, яка визначена висновком судово-економічної експертизи від 14.12.2018 за № 11/669, та яка впливала на правову кваліфікацію інкримінованих відповідачці кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона свою вину в підготовчому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження визнала повністю, щиро розкаялася та завила була суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

З приводу доводу апеляційної скарги, що тільки вирок у кримінальному провадженні має преюдиціальне значення, а обставини, що вказані в інших процесуальних документах у кримінальному провадженні, лише можуть ураховуватися судами щодо оцінки доказів у порядку ч. 7 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, крім вироку у кримінальному провадженні, також, зокрема ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Також не є слушним і довід апеляції про те, що Ужгородська РДА як правонаступник у цій справі в порядку ст. 55 ЦПК України Великоберезнянської РДА не має права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 унаслідок не передачі такого права згідно з передавальним актом, відсутність у неї зобов`язальних відносин із позивачем, що начебто є підставою для відмови в позові через пред`явлення позову до неналежної сторони, оскільки в даному випадку відбулося публічно-владне правонаступництво, у тому числі щодо прав і обов`язків, насамперед, на підставі «Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1321, та розпорядження голови Закарпатської ОДА від 14.01.2021 № 18 (а.с.121,122).

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає також голослівними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, апеляційний суд уважає, що позовні вимоги прокурора є пред`явлені з підстав, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та ці його вимоги були належним чином обґрунтовані та доведені.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду лише з формальних міркувань. Недоліки вирішення місцевим судом даного спору між сторонами не призвели до порушення прав і законних інтересів сторін та не впливають на правильність і справедливість ухваленого судом першої інстанції рішення

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку, що оскаржене судове рішення є законним та обґрунтованим і відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн (а.с.184) слід віднести за рахунок апелянтки - відповідачки ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, залишити без задоволення.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді