справа № 208/31/23
№ провадження 2-о/208/26/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І,. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про встановлення факту спільного проживання за однією адресою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, за якою заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт її спільного проживання спільно з чоловіком ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві Київської області) за однією адресою: АДРЕСА_1 , з травня 2010 року до дня його смерті.

В обґрунтування заявник зазначає, що вона з 02 листопада 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований 02 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, про що було зроблено актовий запис 542, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області від 02 листопада 2012 року.

04 листопада 2021 року на будівельному майданчику житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом, розташованому на перетині АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 (друга черга, Житловий будинок № 4, Секція № 5) стався нещасний випадок зі смертельним наслідком. Загинув ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 листопада 2021 року о 10 год. 45 хв. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АГЕНТ БУД» код ЄДПРОУ41115963, від 05 липня 2022 року - нещасний випадок з ОСОБА_2 електрогазозварником 4 розряду ТОВ «АГЕНТ БУД» визнано таким, що пов`язаний з виробництвом та оформлений актом форми Н-1/П.

Внаслідок нещасного випадку, що стався 04 листопада 2021 року, що відбувся на будівельному майданчику житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом, розташованому на перетині АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 (друга черга, Житловий будинок № 4, Секція № 5), чоловік заявника ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08 листопада 2021 року.

За життя, чоловік заявника ОСОБА_2 був зареєстрований з 31 грудня 2008 року за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4447-1 виданим Кремінським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 28 квітня 2018 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 , з 14 серпня 1987 року, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру № , виданим Сєвєродонецьким міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 11 вересня 2021 року.

З травня 2010 року ОСОБА_2 переїхав до ОСОБА_1 та вони почали спільно проживати в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті, разом з ними проживав їх спільний син ОСОБА_3 та донька заявника від першого шлюбу ОСОБА_4 .

Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 11 листопада 2022 року звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві із заявою щодо отримання страхової виплати на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11.

24 листопада 2022 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві листом № 4593-2 від 24 листопада 2022 року відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги. В обґрунтування відмови було зазначено, що ОСОБА_1 не надала документ, який би прямо підтверджував належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття «сім`я» визначеного ст. З СК України, зокрема, підтвердження факту спільного проживання, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за різними адресами; Фонд соціального страхування України не наділений повноваженнями щодо визначення належності до складу сім`ї померлого.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві вказаним вище листом рекомендувало ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю на день його смерті за однією адресою.

Оскільки місце проживання заявника та її чоловіка було зареєстровано за різними адресами, заявник позбавлена можливості отримати страхові виплати після смерті свого чоловіка.

Відповідно до Акту про встановлення місця проживання/не проживання від 26 листопада 2021 року, складеного представником КЖП «Світанок» у присутності сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та у присутності власника житлового приміщення (квартири) ОСОБА_1 ,, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , починаючи з травня 2010 року по 02 листопада 2021 року, постійно спільно проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 .

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з травня 2010 року по 02 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджується письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які додані у матеріалів даної заяви. Дані сусіди зараз не мають можливості самостійно дати пояснення у судовому засіданні, у зв`язку з тим, що зараз мешкають у іншому місті так як із-за війни вимушені були покинути місце своєї реєстрації та крім цього м. Сєвєродонецьк Луганської області на даний час є окупованим містом.

Крім цього факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується декларацією про вибір лікаря (де зазначена адреса місця проживання ОСОБА_2 ) та сторінкою медичної картки ОСОБА_3 (де зазначено що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проживають за однією адресою та інших проживаючих в квартирі не має).

Встановлення факту постійного спільного проживання з ОСОБА_2 має юридичне значення для заявника, оскільки дає можливість отримання передбачених законом страхових виплат після смерті чоловіка.

Ухвалою судді від 05 січня 2023 року справу було призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила вимоги викладені в заяві задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_7 не з`явилася, надала заяву, в якій просила вимоги викладені в заяві задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

Представник заінтересованої особи управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та додатково надали письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідно до ч. 3 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105 та п. 5.2.7. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 право на одержання страхових виплат мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює (не перебуває у трудових відносинах або не є фізичною особою-підприємцем) та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно п. 5.1. Порядку № 11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) Фонд) при пред`явленні оригіналів.

У разі коли відомості Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати потерпілого, працівники управління і відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника.

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду, тому право Заявниці на отримання страхових виплат, передбачених п. 2 ч. 7 ст. 36 Закону № 1105, виникне у разі надання підтвердження факту спільного проживання Заявниці з померлим та надання всих необхідних документів, передбачених п. 5.1. Порядку № 11.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надані учасниками справи докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 02 листопада 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований 02 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, про що було зроблено актовий запис 542, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області від 02 листопада 2012 року.

04 листопада 2021 року на будівельному майданчику житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом, розташованому на перетині АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 (друга черга, Житловий будинок № 4, Секція № 5) стався нещасний випадок зі смертельним наслідком. Загинув ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 листопада 2021 року о 10 год. 45 хв. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АГЕНТ БУД» код ЄДПРОУ41115963, від 05 липня 2022 року - нещасний випадок з ОСОБА_2 електрогазозварником 4 розряду ТОВ «АГЕНТ БУД» визнано таким, що пов`язаний з виробництвом та оформлений актом форми Н-1/П.

Внаслідок нещасного випадку, що стався 04 листопада 2021 року, що відбувся на будівельному майданчику житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та дитячим дошкільним закладом, розташованому на перетині АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 (друга черга, Житловий будинок № 4, Секція № 5), чоловік заявника ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08 листопада 2021 року.

За життя, чоловік заявника ОСОБА_2 був зареєстрований з 31 грудня 2008 року за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4447-1 виданим Кремінським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 28 квітня 2018 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 , з 14 серпня 1987 року, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру № , виданим Сєвєродонецьким міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 11 вересня 2021 року.

З травня 2010 року ОСОБА_2 переїхав до ОСОБА_1 та вони почали спільно проживати в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті, разом з ними проживав їх спільний син ОСОБА_3 та донька заявника від першого шлюбу ОСОБА_4 .

Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 11 листопада 2022 року звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві із заявою щодо отримання страхової виплати на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11.

24 листопада 2022 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві листом № 4593-2 від 24 листопада 2022 року відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги. В обґрунтування відмови було зазначено, що ОСОБА_1 не надала документ, який би прямо підтверджував належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття «сім`я» визначеного ст. З СК України, зокрема, підтвердження факту спільного проживання, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за різними адресами; Фонд соціального страхування України не наділений повноваженнями щодо визначення належності до складу сім`ї померлого.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві вказаним вище листом рекомендувало ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю на день його смерті за однією адресою.

Оскільки місце проживання заявника та її чоловіка було зареєстровано за різними адресами, заявник позбавлена можливості отримати страхові виплати після смерті свого чоловіка.

Відповідно до Акту про встановлення місця проживання/не проживання від 26 листопада 2021 року, складеного представником КЖП «Світанок» у присутності сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та у присутності власника житлового приміщення (квартири) ОСОБА_1 ,, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , починаючи з травня 2010 року по 02 листопада 2021 року, постійно спільно проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 .

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з травня 2010 року по 02 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджується письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які додані у матеріалів даної заяви.

Крім цього факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується декларацією про вибір лікаря (де зазначена адреса місця проживання ОСОБА_2 ) та сторінкою медичної картки ОСОБА_3 (де зазначено що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проживають за однією адресою та інших проживаючих в квартирі не має).

Встановлення факту постійного спільного проживання з ОСОБА_2 має юридичне значення для заявника, оскільки дає можливість отримання передбачених законом страхових виплат після смерті чоловіка.

Суд вважає, що факт постійного спільного проживання заявника з чоловіком ОСОБА_2 також знайшов своє підтвердження усими наданими доказами заявником за однією адресою однією сім`єю - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Окрім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Водночас, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 СК України).

Відповідно до п. З, 7 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Підставою для оплати .. страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку., за встановленими формами. Страхові виплати складаються із: ...2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» У разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п. 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11, для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім "ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються, зокрема, довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу). Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 41 Закону. Право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату (п. 5.2.1 та п. 5.2.2 Порядку).

Згідно п. 5.2.7 Порядку, право на одержання страхових виплат мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює (не перебуває у трудових відносинах або не є фізичною особою-підприємцем) та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. З Сімейного кодексу України, сім 'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обо`язки. Сім 'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про доведеність заявником факту постійного спільного проживання заявника ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті за однією адресою, а тому вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку доказам, суд, на підставі внутрішнього переконання, вважає їх достовірними, оскільки їх свідчення узгоджуються між собою та за взаємним зв`язком із вищевказаними письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Іншим способом встановити вказаний факт неможливо.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про встановлення факту спільного проживання за однією адресою, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 31.08.2021 року органом 4439, і.н. НОМЕР_4 ) постійного проживання спільно з чоловіком ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві Київської області) за однією адресою: АДРЕСА_1 , з травня 2010 року до дня його смерті.

Судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сушкова Л. І.