ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/437/23

Головуючий у першій інстанції Гагаріна Т. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/569/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне Управління національної поліції в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Харківській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного Управління національної поліції в Харківській області, в якому просила:

- скасувати наказ № 171 о/с від 27 березня 2022 року про звільнення позивачки з роботи за прогул без поважних причин, поновити її на роботі на посаді прибиральниці службових приміщень відділення поліції № 1 Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з дати звільнення;

- стягнути з Головного Управління національної поліції в Харківській області на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 березня 2022 року по день розгляду справи в суді, що на 16 січня 2023 року складає 82 344,30 грн, а також витрати за надану правничу допомогу.

У позовній заяві ОСОБА_1 указувала, що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 175-177 ЦПК і надано п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для надання оригіналу квитанції про сплату 1 073,60 грн судового збору. Ухвалу мотивовано тим, що позивачка не звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та повинна сплачувати судовий збір на загальних підставах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції такою, що не відповідає нормам матеріального права, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд не взяв до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження № 14-47цс21), за яким середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У наданому відзиві Головне Управління національної поліції в Харківській області, вважаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою і безпідставною, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не включається до фонду оплати праці підприємства і не є заробітною платою в розумінні оплати праці за відпрацьований час або норму виробництва, а отже, позивачка за таку позовну вимогу не звільнена від сплати судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, враховуюче наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як убачається з матеріалів даної справи, у січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом.

Суд першої інстанції, залишаючи без руху позовну заяву, виходив з того, що за змістом позовної заяви та наведених позивачкою мотивів остання оспорює наказ № 171 о/с від 27 березня 2022 року про звільнення, просить її поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не включається до фонду оплати праці підприємства і не є заробітною платою в розумінні оплати праці за відпрацьований час або норму виробництва. Заявлена позивачкою позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачці необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 1 073,60 грн.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_1 пільг по сплаті судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з такого.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом, - ст.2 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з абзацом першим частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Пільги щодо сплати судового збору передбачені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до п. 1 ч. 1 якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) указала, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України, мають різну правову природу.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, системний аналіз наведеної норми права з урахуванням наведених висновків Верховного Суду дає підстави для висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені позивачі виключно стосовно вимог про стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, та поновлення на роботі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що на позовну вимогу ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не поширюються положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є помилковим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу належить скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 березня 2023 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко