У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2023 Справа №607/4055/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали поданої до суду заяви на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом із надання психіатричної допомоги.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, ОСОБА_2 , якого заявник просить визнати недієздатним, є батьком його дружини.

Окрім того, у заяві зазначено, що ОСОБА_2 постійно проживає разом із ним, однак жодних доказів спільного проживання до заяви не долучено.

Так, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 26 січня 2007 року.

Згідно паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 08 липня 1998 року, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постановах від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19) та від від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц (провадження № 61-15699св19).

З поданої заяви ОСОБА_1 та долучених до неї документів не вбачається наявності критеріїв, за якими ОСОБА_1 можна було б віднести до члена сім`ї ОСОБА_2 .

Коло близьких родичів, які можуть звертатися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною у статті 296 ЦПК України не визначено.

Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У Цивільному процесуальному кодексі України відсутнє визначення поняття «близькі родичі».

В пункті 3 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99у справі проофіційне тлумачення терміна «член сім`ї» вказано, що про поняття «близькі родичі» йдеться у Кримінально-процесуальному кодексі України та в статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів».

У пункті 1 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», близькі родичі, які відповідно до цього Закону підлягають захисту, - це батьки, дружина (чоловік), діти, рідні брати і сестри, дід, баба, онуки.

Таким чином, проаналізувавши норми законодавства, які визначають поняття «близькі родичі», та відповідно до ч. 9 статті 10 ЦПК України застосувавши аналогію закону, суддя приходить до переконання, що ОСОБА_2 , який є батьком дружини заявника ОСОБА_1 , не відноситься до кола близьких родичів останнього.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст.175 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна подано особою, яка не є членом сім`ї чи близьким родичем особи, яку просить визнати недієздатною, тому суддя приходить до переконання, що заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна необхідно повернути позивачу, оскільки її підписано особою, яка не має права її підписувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.185, ст. ст. 293, 294, 296, ч.2 ст.352, п.6 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - повернути заявнику.

Копію ухвали разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк