Справа № 200/218/18
Провадження № 2/202/523/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу.

В позовній заяві представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»зазначив, що 30.12.2015 на а/д Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, 364 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «DaewooLanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «VolkswagenGoif», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм «DaewooLanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Звертали увагу суду, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія. Розмір страхового відшкодування склав 49 000 грн., яку просять стягнути з ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 надав відзив на позов в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі. ОСОБА_3 є недобросовісним набувачем коштів від ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», оскільки майнову шкоду завдану в ДТП він відшкодував потерпілому в повному обсязі. Згідно розписки від 30.12.2015 він передав ОСОБА_3 власний автомобіль в якості відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Наголошував, що в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 не повідомив страховика про взаєморозрахунки з ним. ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату передчасно, а тому стягнення в порядку регресу з нього відшкодування є незаконним.

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Усенко А.О. заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення відповідача та його представника, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2016 30.12.2015 на а/д Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, 364 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «DaewooLanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2016 по справі № 202/1108/16 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АП № 269734 від 30.12.2015 ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія.

Відповідно до платіжного доручення № 12453 від 11.04.2016 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль ОСОБА_3 в сумі 49 000 грн.

Згідно розписки від 30.12.2015 ОСОБА_3 прийняв автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від ОСОБА_1 до сплати боргу за пошкоджений автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_3 зобов`язався повернути автомобіль після сплати боргу.

Відповідно до листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-159 оц від 23.11.2022 автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ТЗ № 2121/01/1241/2016 від 22.03.2016. 29.01.2022 зазначений транспортний засіб перереєстровано з ОСОБА_3 за іншою особою на підставі договору купівлі продажу від 29.01.2022.

Згідно п. б ст. 38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилом ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Приписами ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвердила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуває право зворотної вимоги (регресу).

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії (п. б) підп. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Нормами частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У цій справі ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» порушує питання про стягнення з відповідача у порядку регресу грошових коштів, які були виплачені ним як відшкодування матеріальної шкоди.

Надана ОСОБА_1 розписка не підтверджує добровільне відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Надана відповідачем розписка та інформація з регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-159 оц від 23.11.2022 не є належними доказами, що потерпіла особа одержала відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодував завдану шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.12.2015.

Враховуючи той факт, що відповідачем вищевказані витрати позивачу в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодовані, позов є обґрунтованим та з відповідача на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» необхідно стягнути витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 49 000 грн.

Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ) витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 49 000 (сорок дев`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда