Справа № 456/4367/22
Провадження № 2/456/358/2023
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, третя особа Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про звільнення майна з-під арешту, встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , виданого 16.06.1995 року Будівельно-монтажним управлінням «Львівтрансгаз» на ім`я ОСОБА_3 та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який був накладений 06.12.2006 року Стрийською держаною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС м.Стрий, Львівської області від 18.04.2003 року, реєстраційний номер обтяження 4173557. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . 26 серпня 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Палійської О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_2 , на що приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Палійською О.В. 26 серпня 2022 року надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що в пред`явлених документах наявна розбіжність у прізвищі померлого, а саме в свідоцтві про право власності на квартиру прізвище померлого зазначено як ОСОБА_3 , а в свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено ОСОБА_2 . Отже, у свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1 було допущено помилку в прізвищі померлого, на яку він своєчасно не звернув уваги. Із-за зазначених розбіжностей позивач не має змоги отримати свідоцтво про спадщину за законом.

Крім того позивач отримала в приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу відмову від 26.08.2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , оскільки при підготовці до видачі свідоцтва було виявлено арешт нерухомого майна на частку квартири АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на день своєї смерті проживав за адресою АДРЕСА_2 , арешт нерухомого майна зареєстрованого за №4173557 від 06.12.2006 року реєстратором Стрийська державна нотаріальна контора на підставі постанови №4173 від 18.04.2003 року 15:00:00, дата виникнення - 23.04.2003 року № реєстр. 521402-334, внутр.. № 76014Е3825Р421302055, коментарій 68/2003. Позивач звернувшись до Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з заявою про звільнення нерухомого майна з-під арешту, 01.09.2022 року отримала відповідь про те, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 був накладений 06.12.2006 року Стрийською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС м.Стрия від 18.04.2003 року. Реєстраційний номер обтяження 4173557, власник квартири ОСОБА_5 . Справа була передана в архів по строках зберігання документів, тому матеріали даного виконавчого провадження знищені. Згідно ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Отже, виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_5 закінчено та було передано до архіву, після чого знищено, а відтак відпала необхідність у застосуванні арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , однак у державної виконавчої служби відсутні повноваження на проведення такої дії, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Т.Кобко в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) А.Іванів в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

З свідоцтва про право власності на квартиру виданого 16.06.1995 року Будівельно-монтажним управлінням «Львівтрансгаз» на підставі розпорядження керівника органу приватизації Гривнак О.І. №71 від 16.06.1995 року вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №4 від 30.08.2022 року вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 25.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області вбачається, що 13.01.1974 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

З свідоцтва про смерть №5 2010 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м.Бежа вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З відповіді приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Палінської О.В. №84/01-16 від 26.08.2022 року вбачається, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину було виявлено, що свідоцтво про право особистої власності на квартиру, як документ, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , видане на ім`я « ОСОБА_3 », разом з тим з поданого свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер « ОСОБА_2 », а також у свідоцтві про народження зазначено « ОСОБА_2 », а тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину та порекомендовано звернутися до суду.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

На підставі зібраних доказів суд вважає необхідним встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , виданого 16.06.1995 року Будівельно-монтажним управлінням «Львівтрансгаз» на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 23.11.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З відповіді приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Палінської О.В. №83/01-16 від 26.08.2022 року вбачається, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину було виявлено арешт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано за №4173557 від 06.12.2006 року реєстратором Стрийська державна нотаріальна контора на підставі постанови 4173, 18.04.2003 року ВДВС м.Стрий, Львівської області, архівний номер: 4010202LVОV181, архівна дата: 23.04.2003, дата виникнення: 23.04.2003.

З відповіді начальника Стрийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) А.Іванів №28470 від 01.09.2022 року вбачається, що арешт на квартиру у АДРЕСА_2 був накладений 06.12.2006 року Стрийською державною нотаріальною канторою на підставі постанови ВДВС м. Стрий від 18.04.2003 року. Реєстраційний номер обтяження 4173557. Власник квартири ОСОБА_5 . Справа була передана в архів (строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки згідно наказу Міністерства Юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями). Тому матеріали даного виконавчого провадження знищені.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до вимог ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положенням ч.1ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до п.п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013№ 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1).

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Найбільш ефективним і поширеним способом відновлення порушених прав та законних інтересів власника є судовий захист.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Судом встановлено, що реалізувати своє законне право на спадкування в позасудовому порядку позивач не змогла у зв`язку накладенням арешту на спадкове майно.

Тому суд, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наявних у справі доказів, їх взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи те, що чинним законодавством України не передбачено іншого порядку захисту прав позивача за даних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , виданого 16.06.1995 року Будівельно-монтажним управлінням «Львівтрансгаз» на ім`я ОСОБА_3 .

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який був накладений 06.12.2006 року Стрийською держаною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС м.Стрий, Львівської області від 18.04.2003 року, реєстраційний номер обтяження 4173557.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2023 року.

Головуючий суддя С. С. Сас