КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5893/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів. Зазначав, що 02 червня 2020 року він здійснив оплату автозапчастин для автомобіля на суму 19200,00 грн. шляхом переказу коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 . За наявною домовленістю відповідач мав відправити йому запчастини після сплати грошових коштів. Замовлені оплачені запчастини він не отримав, на претензії відповідач не реагує. Позивач ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 сплачені за автозапчастини грошові кошти в розмірі 19200,00 грн., а також три проценти річних в розмірі 816,86 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 люттого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за товар кошти у розмірі 19200,00 грн., три проценти річних у розмірі 815,86 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

17 травня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідач не довів поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішенняДеснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року, а тому у суду були відсутні підстави для його перегляду. Суд не розглянув його клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» інформації про паспортні дані , ідентифікаційний номер та адресу реєстрації ОСОБА_2 , у зв`язку з чим він не мав можливості звернутися із клопотанням про заміну відповідача на належного.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до наданого ОСОБА_1 дублікату квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 02 червня 2020 року позивач здійснив переказ ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 19 200,00 грн. із призначенням платежу - за запчастини.

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 претензію від 14 вересня 2020 року про повернення коштів в сумі 19 200,00 грн. які сплачені відповідно до вищевказаної квитанції.

Відповідач ОСОБА_2 вимоги претензії не виконав.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до положень п. 7 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що в червні 2020 року він та відповідач ОСОБА_2 досягли домовленості щодо продажу автозапчастин для автомобіля за 19 200,00 грн. Вказану суму він переказав на рахунок відповідача, але останній не виконав своїх зобов`язань та не повернув грошові кошти, чим порушив його права як споживача. Підставою для задоволення заявлених вимог позивач серед іншого визначив Закон України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є особою, яка займається продажем автозапчастин, а також не довів факт укладення з відповідачем ОСОБА_2 договору продажу автозапчастин.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував наявність жодних правовідносин з ОСОБА_1 , а також факт отримання від позивача грошових коштів.

За клопотанням представника відповідача суд витребував у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про зараховування коштів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія та номер НОМЕР_1 , виданий Городенківським РВ УМВС України, 10.02.2006 року, РНКОПП: НОМЕР_2 . згідно дублікату квитанцій №, код квитанції: Р24А від 02 червня 2019 року, та чи були перераховані кошти у сумі 19 200,00 грн.

У листі від 06 грудня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що за період з 02 червня 2019 року зарахування коштів в сумі 19200,00 грн. на рахунок ОСОБА_2 відсутнє.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 не довів поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року. Такі посилання не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що суд не розглянув його клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» інформації щодо паспортних даних, ідентифікаційного номеру та адреси реєстрації ОСОБА_2 .

Суд першої інстанціївитребовував у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо зарахування коштів відповідачу ОСОБА_2 із зазначеням його року народження, даних паспорта, РНОКПП. Згідно відповіді банківської установи кошти в сумі 19200,00 грн. на рахунок ОСОБА_2 02 червня 2019 року не зараховувалися. Вказані обставини виключають наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Підстави для витребування з АТ КБ «Приватбанк» інформації про паспортні дані, ідентифікаційний номер та адресу реєстрації ОСОБА_2 у суду були відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.