Справа № 509/874/21
13 березня 2023 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Панасенка Є.М.
при секретарі судового засідання Степановій Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №509/874/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Заган Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Перцова Марина Геннадіївна, про визнання заповіту таким, що не підлягає виконанню та скасування запису у Спадковому реєстрі заповітів,-
02 березня 2023 року Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення у справі № 509/874/21, яким позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено виключити зі Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту № 65894788, складеного 29 травня 2020 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган Мариною Анатоліївною, зареєстрованого у реєстрі за № 352, 353. Крім того, вказаним рішенням суду вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
Питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу призначено на 13.03.2023 року 14.00 год. з викликом сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви належним чином.
10.03.2023 року від представника відповідача адвоката Жаданова О.Л. до суду на електронну пошту надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 10 000 грн. до 1 000 грн. Клопотання сторона відповідача обґрунтувала тим, що розмір витрат на правничу допомогу який міститься у позовній заяві від 04.02.2021 року та від 16.01.2023 року не відрізняється, хоча обсяг роботи за першою позовною заявою є значно більшим ніж остаточні позовні вимоги. Відповідач вважає, що всі документи для звернення до суду з позовом готувала ОСОБА_6 , адже саме на її ім`я довіреність наявна в матеріалах справи на день звернення з позовом до суду. Крім того вказують у клопотанні, що в матеріалах справи є ордер адвоката Агєєвої Л.І. на представництво інтересів позивача в апеляційному суді Одеської області, ордер на ведення справ в Овідіопольському районному суд відсутній, також відсутня і копія договору про надання професійної правничої допомоги. Також в клопотанні зазначено, що 12.08.2021 року відповідачкою до суду надано відзив на первісний позов, де вона зазначила що позов не визнає, адже вважала що спадкодавець знаходився в ясному розумі, а вимога про визнання права власності на спадкове майно не підлягала задоволенню, адже була передчасною. Також під час судового засідання в вересні 2021 року у позивача в розпорядженні була копія заповіту, з якого вже й тоді було зрозуміло, що він є нікчемним, адже не було дотримано всіх умов для його посвідчення нотаріусом, проте представник позивача не змінила предмет позову тоді, хоча всі умови для цього були. Замість цього, позивач став заявляти безліч клопотань на доказування тих обставин, які не мали будь яких значень для правильного вирішення справи, та ще й за умови, що відповідачка визнавала що заповіт її чоловіка є нікчемним, однак правильний та законний порядок посвідчення заповіту їй не відомий, все робила нотаріус. В подальшому, через два роки позивач змінив предмет позову, виклав так свої вимоги так, що відповідачка їх визнала. Тому відповідач вважає, що дії позивача з вересня 2021 року по січень 2023 року з приводу витребовування певних документів, клопотань про допит свідків та інші дії не мали сенсу, оскільки велась робота по визнанню заповіту недійсним за умови, коли цей заповіт вже був нікчемним, і для підтвердження цих обставин рішення суду непотрібне. Сторона відповідача ще раз зазначила, що у справі відсутній договір про надання професійної правничої допомоги адвоката Агєєвої Л.І., а тому встановити, коли вона приступила до роботи неможливо. Вимога про стягнення 10 000 грн. в якості витрат на правничу допомогу є неспівмірними із фактично наданим обсягом юридичної допомоги. Складена редакція нового позову викладена на трьох аркушах і жодного документу до неї не було додано, лише долучено клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідно адвокатом здійснені дії тільки щодо написання нескладної нової редакції позовної заяви. Відповідач визнає той факт, що зазначена робота повинна бути оплачена і вона оцінює в 500 грн. Щодо оплати професійної правничої допомоги, яка була пов`язана із написанням заяви про забезпечення позову, відповідач також оцінює її в 500 грн.
Від інших учасників справи, заяв та клопотань не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.03.2023 року, позовні вимоги позивача було задоволено частково. Виключено зі Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту № 65894788, складеного 29 травня 2020 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган Мариною Анатоліївною, зареєстрованого у реєстрі за № 352, 353. Крім того, вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частинісплаченого судового збору та поверненя на користь позивача надміру сплачений судового збору. Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не вирішувалось, а розгляд даного питання призначено на 13.03.2023 року з викликом сторін.
У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин 2 та 3 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, вищевказана квитанція не містить інформації щодо дати прийняття грошей, на підставі якого договору/угоди їх прийнято. Не заповненими залишились також графи: "Гонорар" та "Фактичні витрати".
У Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.04.2020р. по справі № 727/4597/19 колегією суддів зроблено висновки, що профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Суд не ставить під сумнів, що дійсно ОСОБА_1 сплачував послуги адвоката Агєєвої Л.І., однак з долученої квитанції № 36 неможливо встановити на підставі якого договору або ж угоди ОСОБА_1 здійснював таку оплату та коли, адже реквізити договору не зазначеніта і в матеріалах справи взагалі відсутній договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом Агєєвою Л.І. позивачу ОСОБА_1 .
В матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги серії МК № 111018 (а.с. 93, том 2). Згідно вказаного ордеру адвокат Агєєва Л.І. надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 16 від 03.02.2021 року, тому суд відхиляє доводи сторони відповідача, що в матеріалах взагалі відсутній ордер адвоката Агаєєвої Л.І.
Будь-яких інших доказів, понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, також не подано.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відсутність в матеріалах справи договору, в якому зазначено розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) чи іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру витрат на правничу допомогу адвоката.
Таким чином, належних та допустимих доказів, що свідчать про: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді чи іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, матеріали цивільної справи не містять, а тому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Керуючись ст.ст. 134, 141, 246, 270, ЦПК України, суд, -
Відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко