Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом.

Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилася спадщина, що складається із домоволодіння в АДРЕСА_1 , з приватизованою присадибною земельною ділянкою, земельна ділянка площею 5,9100 га.

Позивач є її єдиною спадкоємицею за законом. Домоволодіння з присадибною земельною ділянкою та земельна ділянка площею 5,9100 га успадкована позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину та на підставі рішення суду.

Нещодавно позивачеві стало відомо, що чоловік мав у власності і присадибну земельну ділянку площею 0,6600 га, розташовану в АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0.25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0.41 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 12.11.1996 року.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану присадибну земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки за інформацією нотаріуса, спадкова справа передана до Дніпровського обласного нотаріального архіву.

На підставі наведених обставин, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 0.6600 га, розташовану в АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0.25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0.41 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 12.11.1996 року.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначивши, що спадкова справа відкрита після смерті її чоловіка, на даний передана до Дніпровського обласного нотаріального архіву, у зв`язку із чим звернулася до суду із вимогами щодо визнання права власності на спадкове майно.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є чоловіком позивача (а. с. 6).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

Земельна ділянка площею 0.6600 га, розташована в АДРЕСА_1 , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0.25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0.41 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 12.11.1996 року належала ОСОБА_2 (а. с. 15).

У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України , часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів спадкової справи після ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що позивач 14 травня 2008 року отримала свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а. с. 30-32).

Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що є обов`язковою умовою для звернення до суду для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Суд не вбачає підстав для вирішення питання про визнання за позивачем права на спадщину, оскільки спір щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після винесення обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 березня 2023 року.

Суддя Т.А.Ковальчук