У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2023

Справа № 331/1904/23

Провадження № 2/331/1032/2023

Суддя Жовтневого районного суд м. Запоріжжя Н.В.Фісун, розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з наступними позовними вимогами: скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суддя приходить до висновку, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 177 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, звільнених від сплати судового збору.

Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору щодо вимог про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру - стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що ставка судового збору справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на сьогодення становить 1073,60 гривень.

Також у позовній заяві позивачка прохає стягнути з відповідача на її користь судові витрати, при цьому доказів сплати судового збору до матеріалів справи не долучила.

Відповідно до частин першої і другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків - 5 (п`ять) днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Керуючись ст. 177, ст. 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків 5 (п`ять ) днів з моменту отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення нею недоліків у встановлений ухвалою суду строк, позовна заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Копію ухвали направити позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В.Фісун