Справа №461/1407/23
Провадження №2/461/874/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Гель І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорт Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця», в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» №2 від 06.01.2023 про оголошення інструктору з фізкультури (лікувальної) ОСОБА_1 догани за порушення трудової дисципліни.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 2002 року працює на посаді інструктора з ЛФК у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця». 06.01.2023 генеральним директором Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_40 винесено наказ №1 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за порушення норм ст.2 пр.2 ст.139 КЗпП, правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог Кодексу етики AT «Укрзалізниця», вимог посадової інструкції, правил етики та деонтології. Позивач стверджує, що вона не вчиняла будь-яких порушень трудової дисципліни, а посилання в оскаржуваному наказі про порушення нею вимог Кодексу етики AT «Укрзалізниця», правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця», вимог посадової інструкції Інструктора з фізкультури (лікувальної) та правил етики є загальними, що не відповідає вимогам закону, оскільки не містить посилань на конкретні положення названих актів, які вона порушила. Окрім того, позивач стверджує, що наказ не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вона вчинила, в якому місці і в який час. Позивач зазначила, що наказ підлягає скасуванню, оскільки є безпідставним та незаконним. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.03.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.04.2023 представник відповідача Тицька О.Б. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подала відзив на позовну заяву, у якому щодо задоволення позову заперечила. В обґрунтування відзиву покликається на те, що 10.12.2002 ОСОБА_1 прийнято на роботу у фізіотерапевтичне відділення інструктором ЛФК. 08.12.2022 працівники фізіотерапевтичного відділення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали завідувачу відділення ОСОБА_6 звернення про те, що позивач створює напружену атмосферу, яка перешкоджає проведенню лікувального процесу у відділенні. Окрім того, 27.12.2022 працівники фізіотерапевтичного відділення подали звернення до генерального директора Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця», у якому зазначили, що ОСОБА_1 , протягом останніх двох місяців, своєю некоректною поведінкою дестабілізує роботу відділення в цілому, порушує корпоративну культуру у відділенні, створює конфліктні ситуації між колегами, намагається перевіряти діяльність лікарів, систематично принижує честь і гідність колег. Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги п.3.1. та п.3.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» AT «Укрзалізниця», згідно з якими працівники лікарні зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, дотримуватися трудової і технологічної дисципліни, дбайливо ставитися до державного майна, дотримуватися цих правил, правил медичної етики та деонтології, чуйно і уважно відноситися до хворих, а також позивач порушила п.5.8 та п.5.14 Посадової інструкції інструктора з лікувальної фізкультури, оскільки не дотримувалася принципів медичної етики та деонтології, положень принципів та норм Кодексу етики Товариства, Правил внутрішнього трудового розпорядку ЛКЛ ЗТ. Представник відповідача зазначила, що наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства, відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

14.04.2023 позивач подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що відповідачем не доведено, що в її діях наявний склад дисциплінарного проступку, а аргументи, викладені у відзиві не підтверджені достатніми, належними та допустимими доказами. Позивач вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №1 від 06.01.2023 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на поштову та електронну адреси сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.12.2002 прийнята на посаду інструктора з ЛФК у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця», що підтверджується копією наказу №2020 від 09.12.2002 /а.с.24/.

06.01.2023 генеральним директором Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_40 винесено наказ №1, згідно якого про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення норм ст.2 пр.2 ст.139 КЗпП, правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог Кодексу етики AT «Укрзалізниця», вимог посадової інструкції, правил етики та деонтології /а.с.6/.

Підставою для винесення наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугували: доповідна записка заступника медичного директора з терапевтичної допомоги ОСОБА_7 від 12.12.2022; звернення трудового колективу фізіотерапевтичного відділення від 27.12.2022; звернення працівників фізіотерапевтичного відділення від 08.12.2022 /а.с.6/.

Відповідно до звернення працівників фізіотерапевтичного відділення ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 від 08.12.2022, яке подано завідувачу відділення ОСОБА_6, в якому вказані працівники повідомили про те, ОСОБА_1 створювала напружену атмосферу, яка перешкоджала проведенню лікувального процесу у відділенні. ОСОБА_3 зазначила те, що неодноразово відчувала на собі з боку ОСОБА_1 зневажливе ставлення навіть в присутності пацієнтів. ОСОБА_9 повідомив, що потерпав від неодноразових насмішок щодо своєї професійної придатності без врахування його інвалідності по зору, псування особистих речей. ОСОБА_4 повідомив про зухвалу поведінку та недоречні висловлювання в спілкуванні з ним ОСОБА_1 , що перешкоджало виконання ним відпущення процедур /а.с.13/.

Як вбачається із звернення працівників фізіотерапевтичного відділення від 27.12.2022, яке подано генеральному директору Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_41, працівники зазначили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протягом останніх двох місяців своєю некоректною поведінкою дестабілізують роботу відділення в цілому, порушують корпоративну культуру у відділенні, створюють конфліктні ситуації між колегами, намагаються перевіряти діяльність лікарів, систематично принижують честь і гідність колег. Такими своїми діями ОСОБА_1 знижує ефективність і продуктивність праці всього трудового колективу /а.с.14/.

Відповідно до протоколу зборів трудового колективу фізіотерапевтичного відділення від 14.11.2022 ОСОБА_1 виявлено недовіру як до профгрупорга відділення, що підтверджується копією протоколу /а.с.46-48/.

Відповідно до протоколу постійно діючої комісії з проведення службових розслідувань з питань порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку ЛКЛ ЗТ філії «ЦОЗ» AT «Укрзалізниця» 4-5 січня 2023 року, на якому були присутні: генеральний директор Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_12 ; заступник медичного директора з терапевтичної допомоги ОСОБА_7 ; заступник медичного директора з медсестринства ОСОБА_13 ; начальник відділу кадрового адміністрування та соціальної політики ОСОБА_14 ; юрисконсульт Тицька О.Б. ; голова профкому ОСОБА_15 , а також були запрошені: завідувач відділення фізіотерапії ОСОБА_6 , старша сестра медична ОСОБА_16 , працівники фізіотерапевтичного відділення: ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_11 , ухвалено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності /а.с.7-11/.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 149 КЗпП України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган в силу частини третьої статті 149 КЗпП України повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 78 Закону України від 19.11.1992 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що медичні працівники, окрім іншого, зобов`язані дотримуватись вимог професійної етики і деонтології.

Таким чином, до порядку застосування дисциплінарного стягнення законодавцем встановлені такі обов`язкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення - один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що у діях позивача роботодавцем належним чином встановлені ознаки дисциплінарного проступку, роботодавцем при накладенні стягнення додержана процедура, передбачена нормами КЗпП України.

Відтак, з урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем наказу №1 від 06.01.2023 про притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та відсутності правових підстав для його скасування у судовому порядку.

Інші доводи позивача, а також дослідженні у судовому засіданні докази означених вище висновків суду не спростовують.

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуюючи вищевикладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.46, 139, 147-149 КЗпП України, ст.ст.12, 13,76-81, 141,252,256, 258, 259, 263-265,268,273,352-354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності- відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця», адреса: 79000, м.Львів, вул.Огієнка,5, , е-mail: .

Суддя Зубачик Н.Б.