ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

секретар Боштенко В.Ю.,

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Юрченко Дмитром Віталійовичем,

на рішення Дзержинського районного суду м.Харків від 20 грудня 2021 року, постановлене суддею Цвірюк Д.В.,

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

05.11.2020 адвокат Юрченко Д.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із указаним позовом, у якому, з урахуванням його уточнень, просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 90 000,00 грн. за період із лютого по жовтень 2020 року включно та по 20 000,00 грн. щомісяця, починаючи із 01.11.2020 та до досягнення дитиною повноліття; також просить стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 392 227,50 грн. та витрати на оплату правової допомоги, що склали 36 000,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що із 05.07.2002 перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.06.2012. Від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_3 , 2006 року народження, яка залишилась проживати разом із матір`ю, ОСОБА_1 , та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

У вересні 2018 року відповідач взяв на себе зобов`язання добровільно сплачувати аліменти на дитину в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, але вже із червня 2019 року такі виплати перестали бути щомісячними, а із лютого 2020 року припинилися, що вважає обґрунтованою підставою стягнення аліментів судом за минулий час, а саме, із лютого 2020 по жовтень 2020 року включно у розмірі 90 000,00 грн.

Зазначає, що відповідач є фінансово заможною людиною, займає посаду директора ТОВ «Харківгазобладнання», є його єдиним учасником та бенефіціаром, а його дохід за 2019 рік склав 1 024 511,31 грн., має у власності дороговартісну нерухомість, подорожує світом, а отже спроможний сплачувати аліменти в розмірі, заявленому до стягнення.

Крім несплати аліментів, відповідач також не турбується про здоров`я дитини, не забезпечує її оздоровлення, не купує одяг та необхідне приладдя для навчання, не приймає участі у забезпеченні її відпочинку. Тоді як донька багато навчається у спеціалізованій школі, відвідує додаткові класи з точних наук та іноземних мов. Школа та додаткові заняття є платними. Крім того платним є харчування в освітньому закладі. Усі витрати щодо забезпечення дитини їжею, одягом, забезпечення розвитку дитини та її здоров`я несе її мати, ОСОБА_1 , самостійно. У зв`язку із викладеним просить задовольнити позовні вимоги в розмірі, заявленому до стягнення.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харків від 20.12.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи із 05.11.2020 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 750,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 337,50 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 017,50 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що спільна дочка сторін проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності несення щомісячних витрат на утримання дитини у розмірі 40 000,00 грн., а отже підстав стягнення із відповідача аліментів у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, а також спроможності відповідача їх сплачувати.

При цьому, районний суд врахував майновий стан відповідача, належність йому на праві приватної власності об`єкту нерухомості, відсутність на утриманні інших осіб, постановивши до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі в більшому розмірі ніж передбачено ст.182 СК України, а саме, 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи із 05.11.2020 та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні вимог позову в частині стягнення аліментів за минулий період відмовлено за недоведеністю, що позивач зверталася до відповідача із пропозиціями щодо укладення договору між батьками про утримання дитини або з письмовими вимогами про сплату коштів на утримання дитини.

Стосовно позовних вимог про стягнення понесених позивачем додаткових витрат на дитину, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відвідування занять зумовлені наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаних сферах, а не є способом забезпечення дозвілля; а також необхідність платного навчання дитини у приватній школі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Разом із тим, районний суд визнав наявними підстави для стягнення додаткових витрат, понесених у зв`язку із лікуванням у дитини правосторонньої верхньодолевої пневмонії та витрат пов`язаних з лікуванням ГРВІ, ринофарингіту та трахеїту, постановивши до стягнення 3750,00 грн., що становить половину вартості такого лікування (5540/2 + 1960/2).

У стягненні витрат на стоматологічне лікування, а також витрат, пов`язаних із проведенням діагностики в МЦ «Офтальміка`та придбання контактних лінз відмовлено, за недоведеністю необхідності проведення досліджень та лікування саме у зазначених медичних закладах, не вказано перешкод звернення до комунальних закладів охорони здоров`я, а також не доведена медична необхідність купівлі контактних лінз вартістю саме 9000,00 грн. та відсутність можливості придбати контактні лінзи меншої вартості.

Питання розподілу судових витрат, включно із витратами на правову допомогу, вирішено в порядку ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову.

Позивач із рішенням районного суду не погодилася та в її інтересах представник адвокат Юрченко Д.В. оскаржив його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що при визначенні розміру щомісячних аліментів суд першої інстанції порушив вимоги ст.182 СК України, обмежившись лише відомостями про офіційну заробітну плату відповідача за основним місцем роботи, залишивши поза увагою наявність у нього корпоративних прав та дивідендів від них, а також доходу від відчуження нерухомості (двох гаражів) та страхових виплат, грошових коштів на банківських рахунках, що підтверджується доказами, наявними у справі.

Звертає увагу, що витрати відповідача на подорожі перевищують його офіційний дохід, що ставить під сумнів його достовірність. При цьому суд першої інстанції не перевірив інформацію, надану відповідачем про його доходи, не врахував відчуження ним двох гаражів, доходи від яких він використав на розвиток виробництва.

Наголошує, що тільки за 2019 рік відповідач отримав дивіденди та зарплату на суму 1024511,31 грн., що підтверджується довідкою не спростованою ним. Вважає, що такий дохід дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у розмірі, заявленому до стягнення, та не становитиме для нього надмірний тягар.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справі №760/4569/18ц від 05.09.2019, за змістом якої неприпустимим є визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину, враховуючи виключно заробітну плату відповідача.

Вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення помилково не врахував розмір раніше добровільно сплачуваних відповідачем грошових коштів на утримання дитини (10 000,00 грн.) та їх співвідношення із його заробітною платою.

На підтвердження існування між сторонами такої домовленостей вказує на визнання цієї обставини відповідачем та на наявні у справі докази, а саме, переписку у смартфоні, виписками банківського рахунку в АТ «Альфа-Банк».

Спростовує доводи відповідача щодо спрямування ним коштів на розвиток ТОВ «Харківгазобладнання», як таких, що не ґрунтуються на доказах. У будь-якому разі, вважає таке використання коштів наданням ним пріоритету своїм власним матеріальним інтересам, а не інтересам дитини, які є пріоритетними.

Вважає доведеними підстави стягнення аліментів за минулий період, що склав 9 міс. по 10000,00 грн., за кожен місяць, як таких, що ґрунтуються на визнанні відповідачем існування такої домовленості, належних та допустимих доказах вжиття позивачкою заходів щодо одержання таких аліментів та ухилення відповідача від їх сплати.

Із підстав раніше викладених у позовній заяві, посилаючись на наявні у справі докази вважає доведеними підстави стягнення з відповідача витрат на медичні огляди очей дитини, покупку контактних лінз та стоматологічне лікування.

Повідомляє, що у віці півтора роки у дочки виявлено вади зору міотопічний астегматизм обох очей різного ступеню, у зв`язку із чим дитина проходить систематичні планові огляди у клініці, спільно обраній сторонами. У зв`язку із вадами зору, за медичною рекомендацією лікарів-офтальмологів МЦ «Офтальміка» 16.07.2020 позивачем придбано жорсткі контактні лінзи ParagonCRT 100, що підтверджується фіскальним чеком та не заперечується відповідачем.

Цитуючи положення ст.ст.6,12 Закону України «Про охорону дитинства» доводить необхідність забезпечення здоров`я зубів дитини та необхідність стоматологічних оглядів загальною кількістю 12 разів у період із 21.07.2018 по 13.08.2020.

Посилаючись на позицію Верховного Суду у справі №756/14483/18 від 29.01.2020 вважає відсутнім обов`язок позивача доводити наявність таких додаткових витрат та наголошує, що є вільною у виборі лікаря та медичної установи, як це передбачено ст.38 Основ законодавства України про охорону здоров`я.

Вважає єдиним значимим критерієм для визначення підстав стягнення додаткових витрат матеріальну спроможність відповідача їх сплачувати та наголошує, що дочка сторін має здібності у математиці та іноземних мовах, які необхідно розвивати. Факт успішності навчання підтверджує приєднаними до справи сертифікатами, її участю в олімпіадах та конкурсах захисту науково-дослідницьких робіт .

Зазначає, що суд першої інстанції помилково не дослідив приєднані до справі похвальні листи за високі досягнення у навчанні за 2017-2019 роки, табелі навчальних досягнень за період 2016-2019 років, залишивши поза увагою досягнення неповнолітньої дочки сторін у навчанні.

Наголошує, що навчальний заклад обирався сторонами спільно і відповідач не надав доказів на спростування погодження ним навчання дочки у приватній, а не державній школі.

Стосовно витрат на правничу допомогу, понесених позивачем зазначає, що 05.10.2020 між позивачкою та адвокатським бюро «Дмитра Юрченка» укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до нього від 06.10.2020, якими погоджено розмір гонорару адвоката в суді першої інстанції 36000,00 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Юрченко Д.В., на рішення Дзержинського районного суду м.Харків від 20.12.2021.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.09.2022 прийнято справу до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено до судового розгляду із повідомленням сторін.

У суді апеляційної інстанції позивач доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні.

Представник відповідача адвокат Ігнотенко З.В. надала суду заяву про відкладення розгляду справи з підстав її зайнятості в іншому судовому процесі.

Вирішуючи питання розгляду справи за даної явки, а також клопотання представника відповідача адвоката Ігнотенко З.В. про відкладення розгляду справи, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

У цій справ виклик уповноваженого представника відповідача адвоката Ігнатенко З.В. здійснено в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, оскільки підстави неявки зумовлені наданням переваги іншій справі. Тому зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача та його представника не призведе до порушення їх права на справедливий суд у межах розумних строків судового провадження.

За таких обставин клопотання представника відповідача адвокат Ігнатенко З.В. про відкладення розгляду справу на іншу дату, задоволенню не піддягає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.28 т.1/

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.06.2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано./а.с.27 т.1/

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 60 кв.м., житловою площею 25.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; а ТОВ «Харківгазобладнання» - нежитлові приміщення №№5,5а,5б,6,7 в літ. «Ц-3», загальною площею 3629,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.12.2021.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 від 17.09.2021 №122, за період з 01.01.2021 по 31.08.2021 загальна сума нарахованого доходу становить 175800,00 грн.; середній дохід останнього, з урахуванням утримань, за місяць становить 17710,00 грн./а.с.188 т.3/.

За змістом виписок по рахунках ОСОБА_2 у АТ «Укрексімбанк», наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.03.2021, підтверджується активний рух значних обсягів коштів.

Відповідно до інформації, наданої на витребування доказів з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 у період з 2018 по 2020 роки неодноразово перетинав державний кордон України до таких міст як Женева, Венеція, Стамбул, Прага, Варшава, Рим, Даламан./а.с.188 т.1/

Дочка сторін ОСОБА_3 навчалась у Центрі дитячої наукової творчості «Цифра» із 2017 по 2020 учбові роки;фактичні витрати на навчання склали 3500,00 грн. підтверджені копією квитанції №116 від 20.01.2020.

Із 06.04.2020 ОСОБА_3 навчалася у приватній організації «Заклад освіти І-ІІІ ступеня: початкова школа, гімназія, ліцей: «Науково-дослідницька школа «Базис», що підтверджується договором про надання послуг загальної середньої освіти №2020/04/02-01 від 02.04.2020; фактичні витрати на навчання підтверджені наданими у копіях платіжними дорученнями та квитанціями на загальну суму 258120,00 грн.

Відповідно до умов Договору №2021/08/04-03 про надання освітніх послуг від 04.08.2021, а саме п.3.5 та рахунків на оплату №1 та №2 від 04.08.2021, за 2021/2022, 2022/2023 навчальні роки, позивачем сплачено на рахунок ТОВ «Заклад освіти І-ІІІ ступеня: початкова школа, гімназія, ліцей: «Науково-дослідницька школа «Базис» грошові кошти у сумі 432000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №451699979 від 05.08.2021.

ОСОБА_3 навчалась у школі англійської мови British Study Centres Ukraine на курсах: підготовки до екзамену РЕТ, квітень 2019 року, загальна сума 1200,00 грн.; курс Secondary B2 2019/2020 академічний рік, загальна сума 25210,00 грн.; курс Secondary В1+ 2018/2019 академічний рік, загальна сума 25820,00 грн., що підтверджується довідкою, наданою British Study Centres Ukraine від 25.09.2020./а.с.102 т.1/. Факт успішності навчання ОСОБА_3 в школі англійської мови British Study Centres Ukraine підтверджується відповідними сертифікатами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_3 відвідувала додаткові зайняття з німецької мови у Німецькому освітньому центрі та згідно квитанцій про оплату №289595 від 26.11.2019 та №2180758 від 06.02.2020 позивачем сплачено за вказані курси 4800,00 грн./а.с.107 т.1/

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 хворіла на гостру правосторонню верхньодольову пневмонію, із приводу чого зверталася за консультацією до педіатрів, що підтверджується копіями консультаційних висновків від 14.11.2018, 20.11.2018, 25.12.2018, рентгенологічним дослідженням від 12.11.2018; загальні витрати на лікування пневмонії склали 1960,00 грн., що підтверджується Актами про надані медичні послуги, наданими ТОВ «Гармонія Краси» від 12.11.2018, 17.11.2018, 18.11.2018, від 18.11.2018, від 21.11.2018, від 26.11.2018 та від 22.01.2019./а.с.117-123 т.1/

Крім того, згідно консультаційного висновку педіатра від 11.02.2020 ОСОБА_3 встановлений наступний діагноз - ГРВІ, ринофарингіт, трахеїт/а.с.124-131 т.1/; згідно копій калькуляцій на надання медичних послуг та рахунків на сплату, наявних в матеріалах справи, загальна вартість лікування ГРВІ, ринофарингіту та трахеїту склала 5540,00 грн.

Відповідно до Акта виконаних робіт №7126 від 14.08.2020 позивачка сплатила 15155,00 грн. за обстеження та лікування ОСОБА_3 у стоматологічній клініці./а.с.144 т.1/

Згідно довідки №175 від 10.08.2020, наданої Медичним центром «Офтальміка», ОСОБА_3 у період з 10.06.2017 по 23.03.2020 проведено комплексну дитячу діагностику, підбір контактних лінз на обидва ока, рефракційну терапію, систематичні планові огляди на загальну суму 2300,00 грн./ а.с.145 т.1/

Відповідно до Довідки №178 від 10.08.2020 ОСОБА_3 рекомендовані жорсткі контактні лінзи Paragon CRT 100 вартістю 9000,00 грн., які були придбані згідно до квитанції про оплату від 16.07.2020./а.с.147 т.1/

Частково задовольняючи позовні вимоги та постановляючи до стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність щомісячних витрат на утримання дитини у розмірі 40000,00 грн., визнавши надмірним розмір аліментів, заявлених до стягнення у 20000,00 грн. щомісяця.

При цьому, районний суд визнав недоведеним наявність у відповідача доходу, який надавав би йому можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, та, врахувавши часткове визнання ним позову, відсутність на його утриманні інших осіб, дійшов висновку, що визначений розмір аліментів 5 000,00 грн. буде достатнім та справедливим, відповідатиме інтересам дитини тане порушить прав сторін.

Відмовляючи у стягненні аліментів за минулий час, районний суд виходив із підстав недоведеності належними доказами, що позивач зверталась до відповідача із пропозиціями щодо укладення договору між батьками про утримання дитини або з письмовими вимогами про сплату коштів на утримання дитини, що виключає підстави їх стягнення судом.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням, районний суд врахував часткове визнання відповідачем таких вимог, постановивши до стягнення половину вартості лікування правосторонньої верхньодолевої пневмонії та витрат пов`язаних з лікуванням ГРВІ у сумі 3750,00 грн., із розрахунку: 5540/2 + 1960/2.

У стягненні витрат на стоматологічне лікування, а також за проведення діагностики в МЦ «Офтальміка» та витрат на придбання контактних лінз, відмовлено у зв`язку із тим, що позивачем не доведено необхідності проведення досліджень та лікувань саме у зазначених медичних закладах, не вказано перешкод звернення до комунальних закладів охорони здоров`я, а також не доведена медична необхідність купівлі контактних лінз вартістю саме 9000,00 грн. та відсутність можливості придбати контактні лінзи меншої вартості.

В частині стягнення додаткових витрат, пов`язаних із заняттями іноземними мовами та математикою, - відмовлено за недоведеністю, що відвідування указаних занять зумовлені наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток її здібностей у таких сферах, а не є способом забезпечення дозвілля; тоді як навчання з метою забезпечення професійної совіти не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст.185 СК України.

Також районний суд визнав доведеним існування особливих обставин, які зумовили необхідність платного навчання у приватній школі, за наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Питання розподілу судових витрат, у тому числі на послуги адвоката, вирішено в порядку ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на власну користь.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (статі 180, 181 СК України).

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У справі, що переглядається суд першої інстанції, з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини, установивши обставини, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів, зокрема, матеріальне та сімейне становища платника аліментів, дійшов правильного висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів визначений судом першої інстанції на підставі детального та об`єктивного аналізу наявних у справі доказів на підтвердження майнового стану відповідача, який має стабільний середньомісячний дохід, із урахуванням утримань, у розмірі 17710,00 грн., наявність у нього корпоративних прав та належність на праві приватної власності об`єктів нерухомості, що і стало підставою для стягнення аліментів у розмірі більшому, ніж мінімально рекомендований. Проте за відсутності доказів несення щомісячних необхідних витрат на утримання дитини у розмірі 40000,00 грн., стягнення із відповідача половини їх вартості є надмірною та суперечить рівному обов`язку батьків брати участь у матеріальному утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях щодо матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі, заявленому до стягнення, та неналежному виконанні ним його батьківських обов`язків із підстав надання переваги інтересам товариства, беніциарним власником якого він є, а не інтересам дочки.

Такі доводи є довільним тлумаченням норм статті 182 СК України, за змістом якої оцінка матеріального становища платника аліментів надається в сукупності із іншими обставинами, що мають істотне значення, зокрема, матеріального становища позивача, як отримувача аліментів, та підтвердження їх розміру, який у цій справі значно перевищує мінімально рекомендований, який із 01.12.2021 склав 2618,00 грн., а заявлено до стягнення 20000,00 грн.

Посилання позивача, що при визначенні розміру щомісячних аліментів суд першої інстанції залишив поза увагою наявність у відповідача доходу у вигляді дивідендів від корпоративних прав, не спростовують відсутність доказів несення позивачем щомісячних необхідних витрат на утримання дитини в розмірі 40000,00 грн.; тоді як відчужена нерухомість (два гаражі) не була власністю відповідача, а тому використання коштів у інтересах товариства належить до господарської діяльності останнього, а не повноважень суду в цій справі.

Не ґрунтуються на доказах та є припущеннями твердження позивача щодо недостовірності відомостей про дохід відповідача із підстав його неспівмірності із витратами, які мають значення виключно у разі, якщо не доведеним буде джерело походження коштів. У цій справі джерело походження коштів є встановленим, зокрема дивіденди від корпоративних прав, наявність коштів на банківських рахунках, проте їх зарахування до розміру аліментів є безпідставним.

Наведена позивачем у доводах апеляційної скарги позиція Верховного Суду у справі №760/4569/18ц від 05.09.2019, до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки сформована в контексті виконання судового рішення про стягнення аліментів у часті від доходу платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги, що поза увагою районного суду залишилося добровільне виконання відповідачем зобов`язання у розмірі 10000,00 грн. на міс. та співвідношення таких аліментів із його заробітною платою, колегія суддів до уваги не приймає. Такі твердження не ґрунтуються на належних письмових доказах, якими не є телефонна переписка між сторонами, та, як зазначає саме позивачка, такі виплати не були регулярними, а їх призначення як аліментів та використання в інтересах дитини, а не власних, є не доведеним.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у стягненні аліментів за минулий час, колегія суддів приймає до уваги наступне.

За змістом статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

При цьому, факт ухилення, тобто умисних дій чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від виконання свого обов`язку, є предметом доказування по справі.

Згідно статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені норми процесуального закону позивачем не дотримано та не надано доказів на підтвердження досягнення між сторонами домовленості щодо добровільної сплати аліментів, погодження їх розміру в твердій грошовій сумі 10000,00 грн. на місяць, вжиття позивачкою заходів щодо одержання таких аліментів та ухилення відповідача від їх сплати.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, є безпідставними та суперечливими, оскільки, посилаючись на ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину, позивачка наголошує на періодичному отриманні нею таких виплат; тоді як вжиття заходів щодо одержання таких аліментів зводяться до самого лише звернення в суд із цим позовом.

Підстав для стягнення із відповідача додаткових витрат на навчання, медичні огляди очей дитини, покупку контактних лінз та стоматологічне лікування, колегія суддів не вбачає з огляду на наступне.

Згідно статті 185 СК України,той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно позиції Верховного Суду, сформованій у справах №183/1679/17 від 20.03.2019, №756/4947/17-ц від 12.12.2019, №521/16268/18 від 01.04.2020, №607/12170/20 від 08.12.2021, особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як позитивними, так і негативними фактами, зокрема хворобами.

При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого (правовий висновок Верховного Суду у справі №6-1489цс17 від 13.09.2017).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення і такий процесуальний обов`язок позивачем не виконано.

Тоді як позиція позивача зводиться до цитування ст.ст.6,12 Закону України «Про охорону дитинства» щодо необхідності забезпечення здоров`я дитини (її зору та зубів), що колегією суддів під сумнів не ставиться. Проте необхідність проведення досліджень та лікувань має бути медично виправданою, а вибір медичних закладів погоджений обома батьками із урахуванням їх матеріального становища.

Таким чином за відсутності перешкод звернення до комунальних закладів охорони здоров`я, лікування у яких є безоплатним, а також медичної необхідності придбання контактних лінз вартістю саме 9000,00 грн., не менше, без погодження із відповідачем вартісного лікування, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав їх стягнення із відповідача.

Посилання позивача на вимоги ст.38 Основ законодавства України про охорону здоров`я стосовно вільного вибори лікаря та медичної установи на правильність таких висновків не впливають, оскільки стосуються лікування не позивачки, а неповнолітньої дитини, участь у вихованні та утриманні якої приймають обоє з батьків, а не позивачка одноособово, а тому самостійно несе витрати із цим пов`язані.

Інші доводи апеляційної скарги щодо підставності стягнення додаткових витрат ґрунтуються виключно на матеріальній спроможності відповідача їх сплачувати, що апеляційний суд визнає спробою позивача перекласти на відповідача власну частину обов`язку по утриманню дитини. Тоді як оцінка здібностей неповнолітньої дитини у математиці та іноземних мовах, детально надана судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні та не спростована позивачем в апеляційній скарзі, яка містить посилання на табелі успішності та сертифікати, проте не доводить, що відвідування таких занять зумовлено розвитком особливих здібностей і досягнень у вказаних сферах, а не є способом дозвілля чи підготовкою до здобуття професійної освіти.

Твердження позивача, що навчальний заклад обирався сторонами спільно не ґрунтується на доказах, хоча є процесуальним обов`язком позивача, а не відповідача, тому її твердження, що відповідач не надав доказів на спростування погодження ним навчання дочки у приватній, а не державній школі, колегія суддів відхиляє як неспроможні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Юрченко Дмитром Віталійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харків від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.03.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця