Житомирський апеляційний суд
Справа №296/945/22 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С.
Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №296/945/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (далі - ТОВ "Житомиргаз Збут") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим йому з 01.07.2015 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . У порушення вимог Правил постачання природного газу відповідач не забезпечив своєчасну та повну оплату вартості природного газу, внаслідок чого за період з 01.01.2017 по 01.01.2022 утворилась заборгованість у сумі 25 218,62 грн, яку Товариство просило стягнути на свою користь, а також 10 825,45 грн інфляційних втрат, 3% річних в сумі 4 156,93 грн та 2 481 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2022 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2017 з нього на користь позивача стягнуто заборгованість за спожитий природній газ за період з 01.02.2016 по 31.12.2016 в розмірі 10438,64 грн. Дане судове рішення виконано. З 06.12.2017 газопостачання до його будинку припинено.

З моменту припинення постачання газу покази лічильника не змінювались і складають 30298,71 м. куб., але при цьому позивач зазначає покази лічильника станом на 12.05.2021 в розмірі 32272,00 м. куб., що не відповідає дійсності. У зв`язку з тим, що борг у розмірі 25218,62 грн, виник станом на 01.01.2017 і більше не змінювався, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду для позивача сплинув 01.01.2020.

Стягнення коштів за згаданим рішенням суду в розмірі 10438,64 грн. не може вважатися перериванням перебігу позовної давності в розумінні ст. 264 ЦК України, в зв`язку з тим, що це не є дією, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу або іншого обов`язку.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не перевірив строки, в межах яких здійснюється стягнення заборгованості, законність нарахування вартості послуг газопостачання, а саме дані лічильника. У зв`язку з чим неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та прийняв висновки, які не відповідають обставинам справи.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 27.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, Товариство просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість даного рішення. Зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.

Ураховуючи продовження строку позовної давності на період дії карантину ТОВ «Житомиргаз Збут» вважає, що звернулось із позовною заявою до суду за захистом свого порушеного права в межах такого строку.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розрахунком споживання природного газу ТОВ «Житомиргаз Збут» (а.с.10).

Попереднім рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2017 по справі № 296/5626/17 з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Житомиргаз Збут" було стягнуто заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.02.2016 по 31.12.2016 в розмірі 10 438,64 грн.

На підставі виконавчого листа №296/5626/17 виданого Корольовським районним судом м. Житомира 07.03.2018, Корольовським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження ВП№58330885.

В рамках виконавчого провадження проведено повне примусове стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожитий газ та судовий збір в сумі 12068,64 грн, у зв`язку з чим 29.01.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№58330885.

06.12.2017 газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 припинено, що підтверджується довідкою ТОВ «Житомиргаз Збут» (а.с.11).

Згідно розрахунку споживання природного газу, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого 01.07.2015 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість станом на 01.01.2022 становить 25 218,62 грн (а.с.12-13).

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі сторони відповідача не виконувалися належним чином, відповідач своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість за період з 01.01.2017 по 01.01.2022 в сумі 25 218,62 грн., на які позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 10 825,75рн та 3% річних в сумі 4 156,93 грн., а тому наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписи ч.2 ст.625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно пункту 32 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", регулятор - це національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

До компетенції регулятора на ринку природного газу належить, зокрема затвердження правил постачання природного газу.

27 листопада 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетичних та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року (далі - Правила).

На виконання вимог статей 12 та 40 Закону України "Про ринок природного газу" регулятор затвердив типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно п.2.1. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір), на підставі якого шляхом фактичного споживання природного газу між сторонами було укладено договір на постачання природного газу, ТОВ «Житомиргаз Збут» зобов`язувалося постачати відповідачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати позивачу вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

ТОВ «Житомиргаз Збут» виконало в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, зокрема, провело пуск газу в газове обладнання в будинок за адресою: АДРЕСА_1 ., оформила на відповідача особовий рахунок № НОМЕР_1 , з липня 2015 року здійснювали безперервне постачання природного газу.

Згідно з частинами 2, 3 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Згідно з пунктами 4.3, 4.6 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць; споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. В пунктів 4.9, 5.2. Договору, також зазначено, що відповідач зобов`язувався у разі порушення строків оплати за договором сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу; забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього договору; відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань, відповідно до чинних нормативно-правових актів та/або цього договору.

Пунктами 4.9, 4.10, 8.2 Договору позивачу надано право у разі нездійснення споживачем оплати за договором протягом десяти днів після встановленого строку здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу у порядку, визначеному цим договором; у разі прострочення оплати поточних платежів здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу у порядку, визначеному цим договором; вимагати від споживача відшкодування збитків у разі порушення споживачем строків розрахунків із постачальником.

Згідно розрахунку, наданого суду позивачем, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 складає 25 218,62 грн. При цьому колегія суддів констатує, що нарахування за спожитий газ проведено по грудень 2017 року, тобто до моменту припинення газопостачання в будинок ОСОБА_1 .

Щодо інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, то таке полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Місцевий суд правильно вважав, що із врахуванням обов`язку ОСОБА_1 сплачувати за спожитий природний газ, слід стягнути заборгованість та 3% річних.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13.

Стосовно позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

За своєю правовою природою позовна давність розглядається як юридичний факт, що встановлює правові наслідки, визначає строки для захисту порушеного матеріального права або інтересу за допомогою примусових заходів, що застосовуються до боржника.

Виходячи з вимог ст.261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес, позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ураховуючи продовження строку позовної давності на період дії карантину, ТОВ «Житомиргаз Збут» звернулось із позовною заявою до суду за захистом свого порушеного права в межах такого строку.

Загальні положення застосування позовної давності, зокрема, викладені у наступних постановах Верховного Суду: № 522/1029/18 (14-270цс19); № 522/2110/15-ц (14-247 цс 18) /п. 61; № 522/2201/15-ц (14-179 цс 18) /п. 61/; № 522/2202/15-ц (14-132цс18) /п. 61/; № 372/1036/15-ц (14-252цс18); № 183/1617/16 (14-208 цс 18) /п.п.73/.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду має бути залишено без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді