Дата документу 21.03.2023 Справа № 334/6912/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6912/21
Провадження №22-ц/807/229/23
Головуючий в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
УХВАЛА

21 березня 2023 р. місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В. суддів: секретар Крилової О.В., Полякова О.З., Ільїна Г.О.,

розглянув питання про зупинення апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 12.09.2015 року приблизно о 10 год. 30 хв. відповідач, маючи наміри на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, знаходячись біля будівлі правління садового товариства «Дружба-3», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Дніпровські зорі, буд. 7, на ґрунті раптово виниклих відносин, діючи умисно, безпричинно наніс позивачу не менше чотирьох ударів кулаками в область обличчя. Від отриманих ударів позивач став навколішки на поверхню землі, відповідач у свою чергу, наніс декілька ударів в область грудної клітини, від чого позивач повністю ліг на лівий бік та притиснув коліна та руки до свого тулуба. Далі ОСОБА_2 наніс позивачу ще не менше двох ударів в область поясниці. В результаті злочинних дій відповідача позивачу були спричинені тілесні ушкодження, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Стосовно відповідача було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України. 24.09.2019 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя відповідач був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі п.п. «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який вступив в силу 07.09.2017 року ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання. Також з відповідача стягнуто на корить позивача моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, матеріальну шкоду у розмірі 3176,47 гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 29606,00 гривень. 12.10.2020 року ухвалою Запорізького апеляційного суду скасовано вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2019 року та ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. На даний час залишилось відкритим питання про стягнення матеріальної та моральної шкоди, тому як відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати шкоду. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок спричиненої матеріальної шкоди 3176,00 гривень, моральної шкоди 50000,00 гривень, витрати понесені на правову допомогу - 30606,00 гривень.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову у повному обсязі.
Під час апеляційного провадження з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 наразі проходить службу у складі Збройних Сил України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з відповіді №529 від 22.02.2023 року ТВО начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , на запит суду, капітан ОСОБА_2 з 07 березня 2022 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, а також зважуючи, що п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, зобов`язує суду зупинити провадження у справі, колегія суддів доходить висновку, що провадження у справі слід зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, ст.ст. 260, 381 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков