Провадження № 6/161/93/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року у справі № 161/17202/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання майна, -

В С Т А Н О В И В:

28.02.2023 року заявник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначив, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2022 року у справі № 161/17202/21 за позовом ОСОБА_2 позовні вимоги останньої про стягнення витрат на утримання майна, задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 кошти на утримання будинку у розмірі 26 531, 95 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. та судові витрати у розмірі 908 грн.11.07.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист у справі № 161/17202/21.09.08.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) № 69602744 відповідно до якої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнено кошти на утримання будинку у розмірі 26 531, 95 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. та судові витрати у розмірі 908 грн.Разом з тим, 09.08.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С., у тому ж ВП № 69602744 винесено постанову про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) основної винагороди Приватного виконавця у розмірі 3244 грн., а також постанову про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн.Відповідно до вказаних рішень із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , а саме з рахунку останнього, відкритого у КБ «Приватбанк», 22.08.2022 року було стягнено грошові кошти в сумі 36183, 95 грн.У подальшому, за заявою ОСОБА_1 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2022 року вищевказане заочне рішення у справі № 161/17202/21 від 06.05.2022 було скасовано та відкрито нове провадження.За розглядом заяви про перегляд заочного рішення у справі № 161/17202/21, 02.11.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , а саме стягнуто із останнього кошти на утримання майна (будинку) в розмірі 3 198, 55 грн., судовий збір у розмірі 75, 36 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 415 грн.; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.Відповідно загальна сума коштів становить 3688, 91 грн. Зазначає, що 12.12.2022 року було подано апеляційну скаргу позивачкою ОСОБА_2 , яку залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2022 року без змін.З огляду на викладені обставини, вважає, що заявнику підлягають поверненню грошові кошти у розмірі 36 183, 95 грн.

На підставі викладеного та з врахуванням заяви від 22.03.2023 року, просить суд: 1) в порядку повороту виконання судового рішення від 06.05.2022 року по справі № 161/17202/21 стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання будинку у розмірі 26 531, 95 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судові витрати у розмірі 908 грн.; 2) стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. в користь ОСОБА_1 кошти стягнуті за: постановою Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 09.08.2022 року у ВП № 69602744 про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) основної винагороди Приватного виконавця у розмірі 3244 грн.;постановою Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 09.08.2022 року у ВП № 69602744 про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн., відкритих на підставі виконавчого листа № 161/17202/21, виданого 11.07.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів на утримання будинку у розмірі 26 531, 95 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судових витрат у розмірі 908 грн.; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на оплату правничої допомоги адвоката Сівак О.В.

Представник заявника до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву про поворот виконання судового рішення підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 та приватний виконавець Пирога С.С.,будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Представник заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2 адвокат Шевчук В.В. подав заяву про відкадення розгляду справи.

Разом з тим, з огляду на надані заявником докази, які містяться в матеріалах заяви, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 10 ст. 444 ЦПК України неявка стягувача та боржника в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання майна, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання будинку у розмірі 26531, 95 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судові витрати у розмірі 908 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення 11.07.2020 року було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі С.С.

09.08.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69602744 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів на утримання будинку у розмірі 26 531, 95 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. та судових витрат у розмірі 908 грн.

Разом з тим, 09.08.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С., у ВП № 69602744 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди Приватного виконавця у розмірі 3244 грн., а також постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн.

Відповідно до вказаних постанов із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , а саме з рахунку останнього, відкритого у КБ «ПриватБанк», 22.08.2022 року було стягнено грошові кошти в сумі 32439, 95 грн. (платіжне доручення № 69602744 від 22.08.2022 року).

У свою чергу, із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , а саме з рахунку останнього, відкритого у КБ «ПриватБанк», 22.08.2022 року було стягнено грошові кошти: основна винагорода в сумі 3244 грн. та витрати ВП в сумі 500 грн. (платіжні доручення № 69602744 від 22.08.2022 року).

Однак, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2022 року скасувано заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2022 року у цивільній справі №161/17202/21.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання майна задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання будинку у розмірі 3198, 55 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 415 грн. та судові витрати у розмірі 75, 36 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12.12.2022 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 ставить питання про поворот виконання судового рішення від 06.05.2022 року по справі № 161/17202/21, оскільки з нього безпідставно стягнуто на користь ОСОБА_2 32439, 95 грн., а також основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження.

Зі змісту ст. 444 ЦПК України вбачається, що умовою повороту виконання рішення суду, є його добровільне або примусове виконання та подальше його скасування.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення.

Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням.

З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання (такі випадки передбачені ст. 444 ЦПК України).

Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання.

Питання щодо повороту виконання вирішують: 1) суд апеляційної чи касаційної інстанції при ухваленні нового рішення або постановленні ухвали; 2) суд першої інстанції, який розглядав справу, у судовому рішенні (при поверненні справи на новий розгляд після скасування рішення). У випадках, коли зазначені суди з будь-яких причин не вирішили питання щодо повороту виконання рішення, у відповідача (боржника у виконавчому провадженні) є можливість вирішити це питання шляхом подання заяви про поворот виконання.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

В порядку повороту виконання відповідачеві повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші, певні речі) у повному обсязі.

Поворот виконання допустимий лише у обсязі безпідставно отриманого за скасованим рішенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року у справі № 13-рп/2011, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини).

Тобто, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності обов`язкових умов: отримання позивачем від відповідача в порядку виконання рішення майна чи грошових коштів; виконане рішення скасоване вищестоящим судом повністю або змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Із наведеного слідує, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 28751, 04 грн. (різниця між фактично стягнутими 32439, 95 грн. відповідно рішення суду від 06.05.2022 року та коштами, які підлягають стягненню за судовим рішенням від 02.11.2022 року у сумі 3688, 91 грн.) підлягають відшкодуванню боржнику за рахунок стягувача, оскільки правова підстава для набуття ОСОБА_2 майна відпала.

Натомість, питання про повернення боржнику понесених витрат у виконавчому провадженні, до яких останній відносить основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження не може бути вирішеним в порядку ст. 444 ЦПК України, оскільки приватниий виконавць виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. не брав участі по справі № 161/17202/21, а тому в рамках розгляду такої не може бути вирішено питання про права, обов`язки та законні інтереси останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зокрема, представник заявника просить стягнути з стягувача понесені заявником витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник заявника долучає до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 37-09/22-03 від 17.09.2022 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 37-09/22-03 від 17.09.2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 03.01.2023 року

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів заявника у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню на користь заявника, у сумі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 352, 354, 444 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року у справі № 161/17202/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку повороту виконання судового рішення 28751 (двадцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят одну) грн. 04 коп.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ввитрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 23 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук