Ухвала

Іменем України

08 травня 2023 року

місто Київ

справа № 213/2926/21

провадження № 61-5604ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на судовий наказ Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року у провадженні за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування судового наказу у справі за заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог учасників справи та рішень судів з розгляду процесуальних питань, пов`язаних з рухом справи

У 2021 році Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

(далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду із заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості з централізованого опалення.

Судовим наказом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 16 травня 2022 року про виправлення описки, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість з централізованого опалення у розмірі 18 484,51 грн, інфляційні втрати - 1 674,63 грн, три проценти

річних - 743,80 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу цього ж суду від 11 жовтня 2021 року повернуто заявникам на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, просили поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки вони не змогли використати своє право на подання заяви про скасування судового наказу вчасно через незалежні від них обставини. До апеляційної скарги додали заяву, адресовану Дніпровському апеляційному суду, про скасування судового наказу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху.

Суд апеляційної інстанції, урахувавши, що відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, водночас ухвалою суду першої інстанції від 07 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу повернуто заявникам, запропонував уточнити предмет апеляційного оскарження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій просили скасувати судовий наказ Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху.

Суд апеляційної інстанції повторно наголосив, що судовий наказ не підлягає перегляду в апеляційному порядку, роз`яснив вимоги частини першої статті 353 ЦПК України, а саме перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, тому заявникам запропоновано уточнити предмет апеляційного перегляду.

У лютому 2023 року заявники звернулися до суду апеляційної інстанції із заявою про скасування судового наказу від 11 жовтня 2022 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у провадженні за заявою Колісник про скасування судового наказу визнано неподаною та повернуто заявникам.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу дійшов висновку, що форма і зміст апеляційної скарги не відповідає частині другій статті 356 ЦПК України, заявниками не визначено предмет апеляційного оскарження відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України, водночас судовий наказ, відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України не підлягає перегляду в апеляційному порядку, тому є підстави для повернення апеляційної скарги.

Короткий зміст касаційної скарги

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на судовий наказ Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року, у якій заявники, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просять оскаржувані судові рішення скасувати.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції двічі залишав апеляційну скаргу без руху для доповнення та уточнення її процесуальної вимоги, проте, не дивлячись на виконання заявниками вимог суду, апеляційна скарга безпідставно була повернута, Дніпровським апеляційним судом не розглянуто питання про скасування судового наказу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року, який винесено всупереч Конституції України, що свідчить про ознаки повалення конституційного ладу України та суперечить нормам, передбачених Декларацією про Державний суверенітет.

Мотиви та висновки Суду щодо оскарження судового наказу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Згідно із частиною третьою статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (частина перша статті 389 ЦПК України).

Аналіз частини третьої статті 167 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження судового наказу у касаційному порядку не передбачено.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження щодо оскарження судового наказу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року необхідно відмовити, оскільки оскаржене судове рішення не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Мотиви та висновки Суду щодо оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про незаконність та неправильність судового рішення.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Встановлено, що ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року та від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка містила формулювання процесуальної вимоги про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, з додатково доданою заявою про скасування судового наказу, залишено без руху, запропоновано заявникам уточнити предмет апеляційного оскарження.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив з наявності ухвали суду першої інстанції, якою заявникам повернуто заяву про скасування судового наказу, а також, що відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України судовий наказ не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції констатував, що апеляційна скарга не відповідає формі та змісту, визначених частиною другою статті 356 ЦПК України.

Усуваючи недоліки апеляційної скарги заявники наполягали на визначеній ними процесуальній вимозі, а також просили скасувати судовий наказ від 11 жовтня 2021 році, виданий Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у провадженні за заявою ОСОБА_3 про скасування судового наказу, визнано неподаною та повернуто заявникам.

Повертаючи апеляційну скаргу заявникам, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявники вимог ухвал про залишення апеляційної скарги без руху не виконали, процесуальну вимогу апеляційної скарги не привели у відповідність до частини другої статті 356 ЦПК України, предмет апеляційного оскарження відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України не зазначили.

Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на таке.

Частина перша статті 353 ЦПК України містить перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, зокрема пункт 6 наведеної норми процесуального права визначає право оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 скористались своїм право на подання заяви про скасування судового наказу, за наслідками розгляду якої Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу про повернення заяви заявникам.

У зазначеному випадку заявники мали оскаржити саме ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року про повернення їх заяви про скасування судового наказу, що передбачено частиною першою статті 353 ЦПК України, а не сам судовий наказ, перегляд в апеляційному порядку якого процесуальним законом не передбачено.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що апеляційна скарга не відповідає формі та змісту, визначених у частині другій статті 356 ЦПК України, а саме щодо зазначення в апеляційній скарзі рішення або ухвали, що оскаржуються (пункт 4).

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті185 ЦПК України, якщо недоліки заяви не усунуто, вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Отже, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не виконали вимог ухвал апеляційного суду щодо визнання заявниками предмета апеляційного оскарження, що має відповідати частині першій статті 353 ЦПК України, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення заявникам.

Висновки

Отже, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на судовий наказ Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, та на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України, оскільки правильне застосовування судом норм процесуального та матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами другою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на судовий наказ Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року у провадженні за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування судового наказу у справі за заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості з централізованого опалення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак