Справа №552/3404/22
Провадження № 2/552/103/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський районний суд м.Полтави у складі :
Головуючого- судді Саркісян О.А.,
При секретарі - Коробко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 08.05.2009 року. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 18.06.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. Відповідач є її колишнім чоловіком та був вселений до квартири як член сім`ї власника. Зазначила, що в листопаді 2017 року вона розлучилася з чоловіком, після чого він виїхав до своєї матері в Республіку Білорусь на підставі посвідки на проживання. Зазначила, що відповідач тривалий час добровільно не проживає у спірній квартирі, в квартирі відсутні його речі, відповідачу не перешкоджали проживати у квартирі. У зв`язку з цим, вона була змушена звернутися до суду.
Ухвалою від 22.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 08.12.2022 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву, заяв, клопотань не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.
Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 08.05.2009 року.
Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 18.06.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї), від 20.06.22 року обслуговуючого кооперативу «Ударник» вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вищевказаній квартирі.
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що сторони розірвали шлюб 04.11.2017 року.
В позовній заяв позивач зазначила, шо відповідач хоча і зареєстрований у спірній квартирі, однак з моменту розлучення, тобто більше року в ній не проживає, житлом не цікавиться. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Виїхав проживати до матері в Республіку Білорусь і до цього часу не повертався. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер.
З посвідчення на проживання в Республіці Білорусь від 28.05.2018 рок вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований за місцем перебування за адресою АДРЕСА_2 з 01.06.2018 року ( а.с17).
Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа.
Судом встановлено, що в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою більше року без поважних причин, що є підставою вважати його таким, що втратив право користування квартирою.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в зазначеному вище приміщенні порушує права позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 206, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України-
Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 ) задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А.Саркісян