ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м.Суми

Справа №587/2067/22

Номер провадження 22-ц/816/340/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2022 року у складі судді Черних О.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час є повнолітньою і навчається на третьому курсі денного відділення в групі за спеціальністю «архітектура та містобудування» в Сумському будівельному коледжі та повинна закінчити навчання в червні 2024 року. Дочка потребує матеріальної допомоги, так як вона не працює, а розмір стипендії, яку вона отримує є недостатнім для забезпечення її потреб. На даний час, дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працездатний, офіційно працює, отримує досить високу заробітну плату, а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дочки.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання доньки до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до закінчення нею навчання на факультеті архітектури та містобудування Сумського будівельного коледжу, тобто до червня 2024 року, але не пізніше ніж досягнення ОСОБА_4 23-річного віку.

Аліменти вирішено стягувати з 07 грудня 2022 року (дата подання позову) на користь матері ОСОБА_1 .

В порядку ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, та як наслідок, до неправильного вирішення справи, просить змінити рішення суду в частині розміру стягуваних з відповідача аліментів, з 1/6 частки на частку.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не було належним чином обґрунтовано підстави стягнення аліментів у меншому розмірі, від заявленого нею в позові, та строк стягнення цих аліментів червень 2024 року.

Зазначає, що відповідачем не було доведено факт утримання ним батьків похилого віку та несення ним витрат на їх лікування. Звертає увагу на те, що родина відповідача має додаткові доходи від передання земельних ділянок в оренду та від обробітку земельних ділянок, користуються пільгами зі сплати комунальних послуг. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач здатний забезпечувати дочку ОСОБА_3 матеріально, у розмірі частини свого офіційного заробітку, що не призведе до порушення його прав.

Вказує і на те, що вона має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також матір, яка є особою з інвалідністю, самостійно сплачує курси англійської мови дочки ОСОБА_3 .

Представником ОСОБА_2 адвокатом Бровком Р.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення з підставі їх безпідставності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

ОСОБА_7 зареєстрована та проживає разом з матір`ю (а.с. 7, 11).

Відповідно до довідки Сумського будівельного коледжу від 08 листопада 2022 року ОСОБА_4 навчається на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Архітектура та містобудування» в даному навчальному закладі, термін закінчення навчання 30 червня 2024 року (а.с. 12).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані по справі докази свідчать про те, що позивач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, а тому з відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача до закінчення ОСОБА_4 навчання в Сумському будівельному коледжі, тобто до червня 2024 року.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду та не вбачає підстав для зміни присудженого до стягнення розміру аліментів.

Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів 1/6 частка від доходів відповідача, є достатнім та відповідає майновому становищу обох з батьків, а також їх повнолітньої дочки.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо розміру заробітної плати позивача, наявність додаткового доходу його родини та пільг зі сплати житлового комунальних послуг, колегія суддів вважає непереконливими.

Зокрема, як уже зазналося, при вирішенні питання щодо розміру стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає встановленню не лише можливість надавати таку допомогу, а і потребу дитини в наданні матеріальної допомоги.

Відповідач не заперечував, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 на час її навчання.

Проте, позивачем ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду рішення не було надано доказів на підтвердження того, що повнолітня дочка потребує допомогу на своє утримання від свого батька у розмірі частини від його доходу, з огляду на рівність обов`язків обох з батьків матеріально забезпечувати дитину.

Доводи позивача фактично зводяться до того, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини від його доходу, не поставить його в скрутне матеріальне становище, зважаючи на розмір його заробітної плати. У той же час, нею не наведено обставин, які б достеменно підтверджували, що присуджений до стягнення розмір аліментів є недостатнім для утримання їх спільної дочки.

Наявність у позивача на утриманні малолітньої дитини та матері, яка є особою з інвалідністю, не є достатньою підставою для збільшення присудженого судом до стягнення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується також і з рішенням суду в частині визначеного судом періоду стягнення з відповідача аліментів, адже виходячи з положень ч. 1 ст. 199 СК України, обов`язок по сплаті аліментів покладається на батьків саме на період навчання дитини, який відповідно до наданої довідки Сумського будівельного коледжу закінчується 30 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко