ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2591/23 Справа № 199/3988/20 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нестеченко Дмитро Сергійович, на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року в цивільній справі номер 199/3988/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Несен Володимир Андрійович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Несен Володимир Андрійович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому за ордером №478 від 20 квітня 1984 року, виданим на підставі списку Житлово-будівельного кооперативу №342, затвердженого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 22 червня 1983 року №400, належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі позивач зареєстрований з 23 квітня 1990 року та з цього часу по теперішній час постійно в ній проживає.

Він є особою похилого віку, стан його здоров`я погіршився і про нього стали турбуватися його родичі, племінниця та її донька, відповідач по справі ОСОБА_1 . Вони запропонували укласти позивачу договір довічного утримання. 02 лютого 2017 року він підписав договір, вважаючи, що укладається договір довічного утримання. Після цього відповідач ОСОБА_1 перестала приїжджати до нього, допомагати, що змусило його звернутися за юридичною допомогою, де він дізнався, що ним було підписано у нотаріуса договір купівлі-продажу квартири, а не договір довічного утримання.

Зазначав, що він не мав намір продавати квартиру, грошових коштів він не отримував, залишається проживати в цій квартирі, це його єдине житло.

Просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 лютого 2017 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений 02 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несеном Володимиром Андрійовичем, зареєстрований в реєстрі під №153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 недійсним.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Несен Володимир Андрійович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений 02 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несеном Володимиром Андрійовичем, зареєстрований в реєстрі під №153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нестеченко Д.С., подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 21 грудня 2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням процесуального та матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, без дослідження та належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Суд дійшов невірного висновку щодо правової природи відносин, що склалися між сторонами.

Зі змісту оспорюваного договору купівлі-продажу вбачається, що нотаріусом встановлено дійсність намірів сторін укласти саме договір купівлі-продажу квартири, роз`яснено вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків договору, а також встановлено відсутність у сторін заперечень щодо умов договору.

Доводи позивача стосовно того, що він є особою похилого віку та стан його здоров`я, а також те, що він має вади зору, що в сукупності унеможливлює повною мірою розуміти природу вчиненого правочину, і відповідачка своїми діями ввела позивача в оману стосовно обставин, які мають істотне значення є безпідставними, оскільки в даному випадку предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу саме в результаті помилки, а не обману.

Висновки суду першої інстанції про відсутність доказів того, що відповідачка як власник спірної квартири, виконує обов`язки власника сплачує комунальні послуги, отримала ключі від квартири, передала позивачеві за договором зумовлену договором купівлі-продажу суму є невірними.

Ці висновки спростовуються договором купівлі-продажу від 02 лютого 2017 року, в якому зазначено, що продавець передав покупцеві ключі від квартири, та повністю одержав від покупця вартість квартири під час підписання договору.

Судом першої інстанції не враховано, що позивач сам вчиняв дії, спрямовані саме на продаж квартири, отримав довідку про склад родини необхідну для купівлі-продажу житла, довідку житлово-будівельного кооперативу, провів реєстрацію права власності на квартиру, отримав оцінку вартості майна від 31.01.2017 року. Все це в комплексі свідчить, що позивач міг достеменно розуміти свої дії та їх правові наслідки.

Щодо проживання позивача в спірній квартирі зазначає, що він є близьким родичем відповідачки, ніяких більше родичів у нього не було, за таких умов абсолютно нормальною ситуацією є проживання позивача в квартирі, що належить відповідачці. Умови договору не містили вимоги про зняття з реєстрації позивача в спірній квартирі і відповідачка ніколи не вимагала від нього зніматися з реєстрації або переїхати в інше житло.

Саме відповідачка доглядала позивача до його смерті, він проживав у неї вдома, коли перебував у безпорадному стані, і вона його поховала, що свідчить про те, що вона не мала наміру захопити квартиру відповідача, скориставшись його віком чи довірливістю.

Від правонаступника позивача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року без змін.

Питання визнання недійсним договору купівлі продажу квартири від 02 лютого 2017 року було вирішено ОСОБА_2 за час свого життя шляхом звернення до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Фактичні обставини, на які посилається відповідачка в апеляційній скарзі, і які на її думку не

з`ясовані судом першої інстанції не підтверджені жодним доказом, на підставі яких можна встановити дійсність зазначених нею обставин справи.

Зазначає, що якщо б між позивачем та відповідачкою були нормальні родинні стосунки, ОСОБА_2 не шукав би сторонньої допомоги чужих людей та захисту своїх прав у судовому порядку.

Вважає, що вартість квартири ОСОБА_2 перевищує вартість зазначену в оспорюваному договорі.

Всі обставини справи були встановлені в Амур-Нижньодніпровському районному суді міста Дніпропетровська, що підтверджується наявними доказами в матеріалах цивільної справи №199/3988/20 та справедливо винесеним рішенням від 21 грудня 2020 року.

Від третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Несен В.А. відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Нестеченко Д.С. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Правонаступник позивача ОСОБА_3 та її представник адвокат Мисечко К.О. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнали, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Несен В.А. вважав, що рішення суду першої інстанції має бути скасовано, оскільки підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Він зареєстрував договір-купівлі продажу спірної квартири відповідно до волі померлого позивача та відповідачки.

Заслухавши суддю доповідача, сторони та їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_4 , як члену ЖСК, 20 квітня 1984 року на підставі списку Житлово-будівельного кооперативу №342, затвердженого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 22 червня 1983 року №400 видано ордер №478 на квартиру квартира АДРЕСА_1 (а.с. 21, том 1).

20.01.2017 року виготовлено технічний паспорт на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 (а.с. 98-100зв., том 1).

02 лютого 2017 року між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несеном В.А. (а.с. 17-19, том 1).

Відповідно до довідок ЖБК від 24.01.2017 року та 01.02.2017 року №342 ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22, 23, том 1).

З квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що платником вказаний ОСОБА_2 (а.с. 25-48, 93-97зв., том 1).

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 55-56, 57-58, 59, 60-61, том 1).

Як вбачається з договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 15.05.2018 року, договір з боку споживача підписаний ОСОБА_2 (а.с. 80-83зв., том 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 січня 2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 201, том 1).

З заповіту ОСОБА_2 від 04 липня 2020 року вбачається, що усе майно, що належало йому на час смерті він заповів ОСОБА_3 (а.с. 199, том 1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог, зазначаючи, що позивач, укладаючи спірний договір, помилявся щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між ним і відповідачем.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1 .

02 лютого 2017 року між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несеном В.А.

З п. 6 договору купівлі-продажу квартири вбачається, що при підписанні договору продавець передав покупцю, зокрема, технічний паспорт на квартиру та ключі від квартири.

З п. 12 цього договору вбачається, що договір прочитано сторонами вголос, кожною окремо. Після прочитання договору сторони підтвердили нотаріусу, що зміст цього договору повністю відповідає їх дійсним намірам.

Договір підписано сторонами у присутності приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Несена В.А. Особи сторін ним встановлено, їх дієздатність перевірено.

З аналізу протоколів судових засідань також встановлено, що позивач особисто не приймав участь в розгляді справи та не давав пояснень щодо своїх позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що правочин, вчинений під впливом помилки, відноситься до оспорюваних правочинів з вадами внутрішньої волі, яка могла сформуватися в умовах неправильного уявлення особи про обставини, що мають істотне значення для вчинення правочину. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприймання стороною обставин, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що угода не була б укладена. При цьому, саме особа, яка діяла під помилкою, повинна довести щодо яких істотних обставин вона мала місце. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, в супереч вимогам закону, позивачем не було доведено, що договір купівлі-продажу був укладений ним під впливом помилки, тобто, що він невірно сприймав істотні умови договору предмет, ціну, свої права та обов`язки в силу певних суттєвих обставин, зокрема, через не роз`яснення йому нотаріусом суті та змісту договору, його прав та обов`язків, наслідків укладання тощо, що це вплинуло на його дійсне волевиявлення, що у випадку належного роз`яснення нотаріусом умов договору купівлі-продажу він би відмовився від його укладання.

Так, в позовній заяві позивач не заперечував, що договір був підписаний у нотаріальній конторі та посвідчений нотаріусом за його особистою участю.

Відтак, позивач знав та розумів, який саме договір буде підписано, добровільно, свідомо, особисто підписав його, ніяких зауважень щодо його змісту нотаріусу не виказував. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Несен Володимир Андрійович в судовому засіданні апеляційного суду також підтвердив ці обставини.

Ті обставини, що позивач нібито не міг прочитати або сприйняти текст договору на слух та не отримав гроші за спірним договором спростовуються письмовими доказами справи договором купівлі-продажу, де в п. 5 договору зазначено, що продавець ( ОСОБА_2 ) одержав повністю від покупця ( ОСОБА_1 ) гроші при підписанні цього договору.

Власна недбалість при ознайомленні зі змістом договору не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Не можуть свідчити про недійсність спірного договору ті обставини, що спірну квартиру фактично не було передано відповідачці, тоді як, після укладення цього договору, позивач продовжував проживати у відчуженій квартирі. В даному випадку, це право сторін договору, а не обставина, яка свідчіть, що договір купівлі-продажу не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором.

Вказані обставини та презумпцію правомірності правочину, визначену статтею 204 ЦК України, позивач не спростував належними та допустимими доказами, чого судом першої інстанції належним чином враховано не було.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання цього договору купівлі-продажу недійсним.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому рішення суду підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги нею сплачено судовий збір в розмір 1261,20 грн (а.с. 220, том 1), тому з правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нестеченко Дмитро Сергійович, задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Несен Володимир Андрійович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Стягнути з правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 13 березня 2023року.

Суддя: