Номер провадження: 22-ц/813/4225/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів: Приходько Л.А.,

Пузанової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Калюжний Дмитро Юрійович, на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах, пені, додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в сумі 9164,70 грн, пені за несвоєчасне проведення платежів в сумі 31 959,93 грн, а також половини вартості додаткових витрат на дитину в загальній сумі 4741,60 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з 19.06.2003 року проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а 09.04.2005 р. шлюб між сторонами зареєстровано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З квітня 2011 року сторони разом не проживають, а в лютому 2012 року шлюб розірвано за рішенням суду.

Позивачка зазначає, що діти проживають разом з нею, перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, старший син ОСОБА_6 часто хворіє, потребує лікування, а також в медичних цілях відвідує спортивну секцію, що потребує додаткових матеріальних витрат.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, тому ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом та наполягала на його задоволенні.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09.12.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд вирішив:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10890,00 (десять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 29403,00 (двадцять дев`ять тисяч чотириста три) гривні, а всього: 40293 (сорок тисяч двісті дев`яносто три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 173 (сто сімдесят три) гривні 53 (п`ятдесят три) копійки.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2005 року, яке набрало законної сили 01.11.2005 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 24.06.2005 року до 17.09.2022 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненим державним виконавцем Романовською О.Л., заборгованість відповідача за вищевказаним рішенням суду складає дев`ять місяців (з 01.02.2013 року по 01.10.2013 року). Доказів про розмір заробітної плати ОСОБА_1 сторони не надали.

Враховуючи, що середня заробітна плата працівника по Дніпропетровській області (місце виконання рішення) менша встановленого прожитого мінімуму на дитину віком 10 років, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів по рішенню Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2005 року складає 10890,00 грн.

Оскільки згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тому з урахуванням факту прострочення відповідачем сплати аліментів за 9 місяців, суд дійшов висновку, що розмір пені складає 29403,00 грн.

Щодо вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , то суд дійшов висновку щодо їх недоведеності та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 01.11.2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.12.2014 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Калюжний Дмитро Юрійович, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.12.2014 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що не мав можливості взяти участь у розгляді справи, оскільки з об`єктивних причин не отримував судових повісток. ОСОБА_1 зазначає, що 12.10.2015 року він поїхав до Туреччини для роботи у екіпажі судна, проте на території держави Лівія потрапив у полон, в якому перебував з 13.02.2016 по 06.01.2021р. Після повернення на територію України апелянтом було встановлено, що він є боржником у виконавчому провадженні, відкритому за наслідками ухвалення оскаржуваного судового рішення.

ОСОБА_1 вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності у нього заборгованості по аліментам за 9 місяців, оскільки згідно розрахунку, зробленого державним виконавцем Романовською О.Л., встановлено на 01.10.2013 року переплату ОСОБА_1 по аліментам в розмірі 468,83 грн. Оскільки на час звернення позивачки до суду з даним позовом у відповідача була відсутня заборгованість по аліментам, тому відсутні підстави для стягнення з нього пені.

Крім того, апелянт звертає увагу, що стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 здійснюється згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.10.2012р. по справі №2/1522/12648/11, яким змінено раніше визначений розмір аліментів та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей по 300 грн на кожну дитину щомісячно.

Також апелянт вказує на помилковість проведених судом першої інстанції арифметичних розрахунків заборгованості по аліментам та пені.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що в силу ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2014 рокув частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитинине оскаржується, тому згідно ч.1 ст.367 ЦПК України предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах та пені.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09 квітня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 06.02.2011р. у справі №2/1522/10932/11 розірвано. (а.с. 9)

Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , виданого 01.10.2004р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, серії НОМЕР_4 , виданого 04.04.2006р.н. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, а також серії НОМЕР_5 , виданого 28.09.2010 р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. (а.с.6,7,8)

Сторонами визнається та не заперечується, що після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2005р. у справі №2-10055/2005 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі частини заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2005 року і до 17.09.2022 року щомісячно. (а.с.11)

На підставі вказаного судового рішення Приморським районним судом м.Одеси виданий виконавчий лист №2-10055 та відкрито виконавче провадження.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.10.2012 року у справі №2/1522/12648/11, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14.03.2013р., змінено розмір аліментів, що стягуються щомісячно за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2005 року по справі №2-10055/2005 з ОСОБА_1 , 1977 року народження, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено стягнути з ОСОБА_1 , 1977 року народження, на користь ОСОБА_2 , 1981 року народження, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 316, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 66, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про народження № 346, по 300,00 гривень на кожну дитину щомісячно, всього 900,00 (дев`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 01 грудня 2011 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного 08.10.2013 року державним виконавцем Другого ВДВС Приморського РУЮ у м.Одесі Романовською О.Л., за період з червня 2012 року по січень 2013 року ОСОБА_1 повинен був сплатити аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в загальній сумі 2851,08 грн. Згідно відомостей державного виконавця Войнеровський О.А. сплатив 619,91 грн. Згідно заяви стягувача боржник сплатив 2700,00 грн. Переплата станом на січень 2013 року становить 468,83 грн.

Оскільки заробітна плата боржника невідома, то розмір заборгованості встановлено державним виконавцем у відсотковому відношенні згідно середньомісячної заробітної плати Дніпропетровської області, а саме заборгованість з 01.02.2013 року по 01.10.2013 року складає 9 місяців.

З огляду на викладене державним виконавцем встановлено розмір заборгованості на 01.10.2013 року ОСОБА_1 в сумі 468,83 грн переплати та 9 місяців згідно середньомісячної заробітної плати Дніпропетровської області. (а.с.77-78)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, будучи обізнаним про свій обов`язок утримувати сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, своєчасно аліменти не виплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2005р. у розмірі 10 890,00 грн. Розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, обчислено судом першої інстанції шляхом множення одного відсотка від суми заборгованості на кількість днів за дев`ять місяців прострочення.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої - третьої статті 181 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. (ч.1,2 ст.184 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Згідно ч.2 ст.182 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч.3 ст.184 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2005р. у справі №2-10055/2005 присуджено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі від частини його заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2005 року і до 17.09.2022 року щомісячно.

В подальшому рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.10.2012 року у справі №2/1522/12648/11, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14.03.2013р., змінено розмір аліментів, що стягуються щомісячно за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2005 року по справі №2-10055/2005 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх стягнення у твердій грошовій сумі 300,00 гривень, починаючи з 01 грудня 2011 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зі встановлених судом обставин слідує, що починаючи з 24.06.2005 року по 30.11.2011 року розмір аліментів, що підлягали стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 складає від частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на підставі рішення суду від 21.10.2005р. у справі №2-10055/2005), а починаючи з 01.12.2011р. до 17.09.2022р. у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн щомісячно.

Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

У частині дев`ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 згаданого Закону, відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2018 року по справі № 572/1762/15-ц.

Виходячи з доводів позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості по аліментам.

Згідно наданого позивачкою до позовної заяви розрахунку (а.с.12) період, за який ОСОБА_2 просить стягнути заборгованість по аліментам на утримання ОСОБА_3 , становить з липня 2012 року по липень 2014 року, та визначений позивачкою в сумі 9 164,70 грн.

На підтвердження вказаної суми заборгованості позивачкою надано розрахунок заборгованості за період з червня 2012 року по 01.10.2013 року, складений 08.10.2013р. державним виконавцем Другого ВДВС Приморського РУЮ у м.Одесі Романовською О.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-10055 від 21.10.2005р., виданого Приморським районним судом м.Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Надаючи правову оцінку вказаному розрахунку, як доказу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати його належним, оскільки зазначений розрахунок складено державним виконавцем без врахування рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.10.2012 року у справі №2/1522/12648/11, яким змінено розмір стягуваних з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , аліментів з частини його заробітку на 300,00 грн щомісячно.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) та ч.1 ст. 12 ЦПК України (у чинній редакції) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.10 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, ч.3 ст.12 ЦПК України у чинній редакції).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.57 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, ч.1 ст.76 ЦПК України у чинній редакції)

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч.1 ст.58 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції,ч.1 ст.77 ЦПК України у чинній редакції)

Верховний Суд 23 жовтня 2019 року прийняв важливу постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Враховуючи, що за змістом ст. 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) належним доказом розміру заборгованості боржника по аліментам є здійснений державним виконавцем розрахунок такої заборгованості, проте в порушення принципу змагальності сторін ОСОБА_2 належного розрахунку не надано, тому відсутні підстави вважати доведеними її позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по аліментам за визначений позивачкою період з липня 2012 по липень 2014 року.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення .

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що підставою для нарахування та стягнення з особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, пені за їх несвоєчасну сплату, є наявність заборгованості по аліментам, розмір якої має бути встановлений судом, а також доведеність вини боржника щодо утворення такої заборгованості.

Враховуючи, що у ході апеляційного перегляду справи судом встановлено відсутність належних доказів на підтвердження факту та розміру заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 за період з липня 2012 по липень 2014 року, тому відповідно до ст. 196 СК України відсутні підстави для задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів у вказаний період.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по аліментам та пені за їх несвоєчасну сплату, не відповідають фактичним обставинам справи, тому відповідно до ст.376 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2014 року в частині задоволених позовних вимог слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Калюжний Дмитро Юрійович, задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10890,00 (десять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 29403,00 (двадцять дев`ять тисяч чотириста три) гривні скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за їх несвоєчасну сплату залишити без задоволення.

Це ж рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не переглядалось як таке, що не оскаржене.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ Л.А.Приходько

________________ Л.В.Пузанова