Справа №705/2779/22
6/705/14/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Прокопенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування зазначивши наступне.

Відповідно до рішення суду від 08 листопада 2022 року прийнятого у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 3600,00 грн.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. Оскільки він є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судового збору, вище зазначений виконавчий лист про стягнення судового збору має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що він чинним законодавством звільнений від сплати судового збору, а рішенням суду ухвалено стягнути з нього судовий збір в сумі 3600,00 грн. просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 705/2779/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 3600,00 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від представника останньої адвоката Кравченка Р.М. надійшло заперечення, у якому зазначає, що 09 грудня 2022 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 705/2779/22 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 квартири, що розташована по АДРЕСА_1 , та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 3600,00 грн.

При розгляді справи № 705/2779/22 в Уманському міськрайонному суду Черкаської області Федотовим А.А. не було подано в межах розгляду справи будь-яких заяв по суті, не додавалися будь-які докази, в тому числі й ті, що підтверджують наявність у нього пільг, які він подав разом із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У своїй заяві ОСОБА_1 не конкретизує саме з яких підстав, визначених ст. 432 ЦПК України, суд має визнати такий виконавчий лист, що не підлягає виконанню.

Представник стягувача звертає увагу суду на те, що при розгляді справи суд дійшов вірного висновку щодо можливості задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 судового збору, оскільки до 23.02.2023 року (дата подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню) у матеріалах справі відсутній будь-який документ, який підтверджує те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.

Виконавчий лист у цій справі виданий на підставі законного судового рішення, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Відтак, будь-які помилки при видачі виконавчого листа не встановлено.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються в тому числі особи з інвалідністю другої групи. Поряд з цим, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, встановлюється судом на підставі поданих до закінчення судових дебатів, доказів.

Під час розгляду справи заявник ОСОБА_1 не заявляв клопотання та не долучав до матеріалів справи докази, які б стверджували, що він є інвалідом другої групи, і, у зв`язку з цим, звільнений від сплати судового збору.

Тобто на момент постановлення рішення у суду не було відомостей, що відповідач (заявник) є інвалідом 2 групи. Це рішення набрало законної сили.

Задоволення заяви ОСОБА_1 призведе фактично до зміни рішення суду від 09.12.2022 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат, що є недопустимим.

Враховуючи те, що витрати, понесені ОСОБА_2 при подачі позову про поділ майна, є реальними та позивач не звільнена від сплати судового збору, вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки заявником не наведено правових підстав вважати, що його обов`язок відсутній повністю чи частково, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню просять відмовити.

Суд, врахувавши позицію сторін у справі, вивчивши матеріали, додані до заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.11.2022 року, яке вступило в законну силу 09.12.2022 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 3600,00 грн.

Розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні, ухвалу про відкриття провадження у справі було направлено сторонам, та при цьому відповідачу роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов. Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з пакетом документів, відповідачем отримано 03.10.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 35). У встановлений у вищевказаній ухвалі строк до суду, відповідач не подав до суду ні відзиву, ні зустрічної позовної заяви, ні будь-яких інших заперечень чи доказів, у зв`язку з чим 08.11.2022 року було прийнято рішення у справі.

Майже через місяць після винесення рішення, а саме 01.12.2022 року відповідачем ОСОБА_1 подано до канцелярії суду заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та просив суд не стягувати з нього судовий збір, оскільки він є особою з інвалідністю, тому звільнений від таких витрат.

Із заявою про оскарження вказаного рішення суду відповідач до апеляційної інстанції не звертався.

Виконавчий лист щодо стягнення судових витрат з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 остання отримала 12.12.2022 року, що підтверджується її підписом у справі.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернуто увагу судів на те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що дійсно, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченнням НОМЕР_1 та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 900403, які були додані ОСОБА_1 при зверненні до суду з цією заявою.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, суд враховує, що порядок компенсації судових витрат визначений постановою КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно п.2 якої визначено, що коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат (крім судового збору), вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком; компенсація судових витрат (крім судового збору) особам, які їх зазнали, здійснюється шляхом перерахування коштів на їх поточні рахунки в банківських установах; підставою для компенсації судових витрат (крім судового збору) є судове рішення.

Приписами п.4 даної постанови визначено, що компенсація судового збору у цивільних, адміністративних та господарських справах у розмірі, пропорційному задоволеним вимогам сторони, здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі Порядок).

Разом з цим слід звернути увагу, що згідно п. п. 1, 2 Порядку цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Отже, враховуючи положення вищевказаних нормативних актів, в даному випадку законодавець не передбачив компенсацію судового збору у цивільній справі в тому випадку, коли, сторона, не на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Аналізуючи вказані норми Закону, суд саме під час вирішення спору та розгляду справи по суті, має прийняти рішення про звільнення учасника справи від сплати судового збору в зв`язку з певними обставинами, а у вказаному випадку заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з такою заявою вже після вступу рішення в законну силу, яке він не оскаржував у апеляційній інстанції і яке, на цей час є обов`язковим для виконання. При прийнятті такого рішення, судом не було відомо, про те, що відповідач у справі є інвалідом ІІ групи, а тому має бути звільненим від сплати судового збору, тому суд, задовольняючи позовні вимоги і врахувавши, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір і прийняв рішення про стягнення таких коштів з відповідача саме на її користь, оскільки такі витрати нею фактично були понесені.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 141, 258-261, 353, 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. В. Піньковський