Єдиний унікальний номер судової справи: 490/5891/22
Провадження № 22ц/812/336/23 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

20 березня 2023 року м. Миколаїв Справа № 490/5891/22

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Серебрякової Т.В., Ямкової О.О.,

переглянувши в апеляційному порядку у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Чулупа О.С., у приміщенні цього суду, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

встановив:

20 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що з 20 грудня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначала, на даний час з відповідачем проживають окремо і знаходяться в процесі розлучення. Син проживає з нею.

ОСОБА_2 вказувала, що вона одна не може забезпечувати дитину, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує 860 грн на місяць соціальної допомоги. Відповідач працює офіційно, служить за контрактом з 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 та має фіксований дохід.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.

30 січня 2023 року відповідачем подана до суду заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням на військовій службі у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1984 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалу суду про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, зупинити провадження у справі, вирішити питання про компенсацію за рахунок держави судового збору, розглянути справу за апеляційною скаргою без його участі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні його заяви про зупинення провадження у справі, що призвело до передчасного та неправильного вирішення судом справи по суті, оскільки він має заперечення щодо розміру аліментів та принципово незгоден зі стягненням з нього аліментів на користь позивача на її утримання.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що сторони з 20 грудня 2019 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 5,6,7).

Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини та позивачки.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статей 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на вищевикладені вимоги закону суд дійшов правильного висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.

За приписами статті 141 СК України мати, батько мають рівні як права, так і обов`язки щодо дитини.

Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд першої інстанції виходив з потреб, віку дитини, матеріального становища сторін, та дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 , аліментів на утримання дитини в розмірі частина усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Так, суд належним чином оцінив надані сторонами докази на підтвердження існування обставин, які враховуються при визначенні аліментів відповідно до статті 182 СК України.

Згідно частин другої та четвертої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, за змістом вказаних правових норм, право на утримання у позивачки, як матері дитини, яка не досягла трирічного віку, виникає при наявності двох умов: якщо дитина проживає з нею та батько дитини може надавати матеріальну допомогу.

Наведеними вище встановленими судом фактами вказані умови підтверджені та є в наявності, тобто відповідно до свідоцтва про народження - дитина не досягла трирічного віку, а відповідач є працездатною особою та має можливість надавати передбачену законом матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, районний суд вірно врахував визначений судом розмір аліментів на утримання дитини та виходячи з принципу справедливості на розумності, обґрунтовано стягнув аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач є особою працездатного віку, доказів матеріального стану, які б вказували на його неможливість сплати аліментів на утримання дитини та дружини у розмірі, визначеному рішенням суду ним не надано та такі в матеріалах справи відсутні.

Що стосується зауважень відповідача про незаконність ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними. Суд правомірно не зупинив провадження у справі, оскільки, надані заявником довідки не містили інформації про виконання заявником бойових завдань у зоні бойових дій та вірно врахував, що клопотання про зупинення провадження було подано позивачем особисто через канцелярію суду, що вказувало на можливість його перебування за межами військової частини та прибуття в суд особисто або брати участь у розгляді справи через представника (адвоката).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, відповідно до статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.В. Серебрякова

О.О. Ямкова

Повний текст судового рішення складений 20 березня 2023 року.