Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3075/22 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І.В.
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Трояновської Г.С.,

суддів: Миніч Т.І, Павицької Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи у м. Житомирі цивільну справу № 286/3075/22 за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Житомиргаз", третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Білоусенка І.В. у м. Овручі,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Житомиргаз», в якому просив зобов`язати відповідача включити споживача з ЕIС-кодом 56ХМ11F142646662 за адресою: АДРЕСА_1 до реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 61 рік проживав разом з матір`ю ОСОБА_3 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на ім`я ОСОБА_3 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Споживачу було присвоєно відповідний персональний ЕІС-код 56ХМ11F142646662. Наказом Міністерства енергетики України № 198 від 08.06.22 в Житомирській області було визначено нового постачальника природного газу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Порушуючи вимоги закону, в червні 2022 року Оператор ГРМ- Акціонерне товариство "Житомиргаз", при передачі новому постачальнику природного газу відповідного Реєстру споживачів у Житомирській області завідомо незаконно не включив до вказаного Реєстру споживача природного газу з ЕІС - кодом 56ХМ11F142646662, що проживає за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку із чим природний газ від постачальника ГК "Нафтогаз України" до вказаного будинку не постачається. Протягом 35-ти років ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином оплачували рахунки за доставку природного газу за вказаною адресою. Вважає дії відповідача щодо невключення споживача з ЕІС - кодом 56ХМ11F142646662 до Реєстру споживачів постачальника ГК "Нафтогаз Україна" неправомірним у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом прав та інтересів ОСОБА_1 .

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду викладенні в оскаржуваному судовому рішенні не відповідають обставинам справи. Вказує, що суд не розглянув справу в межах заявлених вимог на підставі наявних в справі доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Житомиргаз" просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що апеляційна скарга, як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, грунтується на особистій думці позивача з приводу порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин та невідповідності висновків зроблених судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить жодного посилання на належні та допустимі докази наявні в матеріалах справи. Вказує, що апеляційна скарга є необгрутнованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса газопостачання: АДРЕСА_1 . відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

З копій повідомлення про сплату рахунку свідчить, що платником є ОСОБА_3 .. З копії квитанцій про оплату №№ 119740041, 119738707, вбачається, що оплату за розподіл природного газу о/р АДРЕСА_1 та за спожитий газ здійснив ОСОБА_2 (а.с.3).

ОСОБА_1 надав до позрвної заяви відповідь ТОВ «ГК «Нафтогаз України», надану на звернення ОСОБА_2 , в якій зазначається, що в Базі Товариства відсутній споживач з ЕIС-кодом 56ХМ11F142646662 АТ «Житомиргаз», що проводить діяльність з розподілу природного газу та виконання комплексу робіт з експлуатації систем газопостачання, проектування, будівництва і ремонту газових мереж на окремій території Житомирської області, є окремим суб`єктом господарювання та не належить до сфери управління Товариства. Тому Товариство не має повноважень щодо прийняття рішень у процесі здійснення АТ «Житомиргаз» своєї діяльності (а.с.4).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що позивач не надав суду першої інстанції жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, після смерті матері він є споживачем послуг по розподілу та споживанню природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , та що ним був укладений договір з відповідачем щодо надання послуг, не надано жодного належного та допустимого доказу відношення позивача до будинку АДРЕСА_1 (докази існуючого права власності на будинок), не надано жодного доказу звернення до відповідача з заявою про врегулювання договірних відносин за вказаною адресою, не надано доказу, щодо здійснення позивачем приєднання до умов Типового договору на розподіл природного газу.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу та оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ), до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

В ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Постановою КМУ від 29.04.2022 року №489 «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» обов`язки щодо продажу та постачання природного газу покладено на ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України.

Акціонерне товариство «Житомиргаз» відповідно до отриманої ліцензії з 01.07.2015 надає послуги по розподілу природного газу та виступає як Оператор ГРМ.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494.

Відповідно до п.п.2, 3 розділу І вказаних Правил, дія останніх поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС. Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ Правил, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Відповідно до приписів пункту 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ «Якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Нові власники, підключених в установленому законом порядку до ГРМ, разом із заявою про укладення договору розподілу природного газу, подають Оператору ГРМ, зокрема, копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на його об`єкт (приміщення).

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач з моменту дії Типового договору на розподіл природного газу подавав письмові заяви щодо повідомлення відповідача про смерть попереднього власника (з наданням необхідних документів) чи подавав заяви про необхідність зміни персоніфікованих даних, пов`язаних з особою позивача, з наданням відповідних доказів права власності або успадкування будинку.

Окрім того, розглядаючи справу, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від З0 вересня 2015 року N 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Реєстрація побутового споживача або споживача, шо здійснює виробництво теплової енергії, здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках: відсутність підтвердженої номінації та реномінації для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником "останньої надії" відключення по об`єкту такого споживача.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що реєстрацію споживача в реєстрі постачальника здійснює виключно сам постачальник природного газу. Для отримання можливості новому постачальнику внести в свій реєстр споживача, попередній постачальник має виключити цього споживача зі свого реєстру.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач з моменту дії Типового договору на розподіл природного газу подавав письмові заяви щодо повідомлення відповідача про смерть попереднього власника (з наданням необхідних документів) чи подавав заяви про необхідність зміни персоніфікованих даних, пов`язаних з особою позивача, з наданням відповідних доказів права власності або успадкування будинку.

З урахуванням наведеного та положень статей 12, 81 ЦПК України щодо здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Посилання позивача на Наказ Міністерства енергетики України №198 від 08.06.2022 правового значення для вирішення спору не має, оскільки відповідно до вказаного наказу, постачання природного газу здійснюється побутовим споживачам, яких внесено до Реєстру споживачів постачальника.

Окрім того, цим Наказом покладались обов`язки на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (третя особа по справі), а на Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України лише в частині забезпечення можливості реалізації діяльності цього товариства - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

До того ж строк дії наказу визначено до 31 серпня 2022 року.

Разом з тим, при вирішенні питання розподілу судових витрат суд першої інстанції припустився помилки.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права як споживача послуг, колегія суддів дійшла до висновку, що ОСОБА_1 підпадає під дію положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено не на користь позивача, а відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Тому помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що відмова у задоволенні позову ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору відповідно до положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», є підставою для стягнення з нього судового збору.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції безпідставно стягнув судовий збір з позивача, який звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «»Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат є незаконним та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що позивач звільнений від оплати судових витрат та йому відмовлено в задоволенні позову, то судове рішення в цій частині не ухвалюється.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді