СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/172/23
пр. № 2/759/1645/23
05 травня 2023 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва», Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
Позовні вимоги обгрунтовують тим, що відповідач ОСОБА_1 на підставі Розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 1942 від 30.10.2002 «Про внесення змін в договір найму жилого приміщення ЖЕО - 805» є наймачем квартири АДРЕСА_1 , який проживає у зазначеній квартирі та користується послугами, що надавалися/надаються позивачами, однак не в повному обсязі та несвоєчасно здійснює оплату наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 87 842 грн. 16 коп.
Ухвалою суду від 13.01.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 35-36).
Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (Позивач-2) створене на підставі рішення Святошинської районної місті Києві ради від 24.04.2008 №212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани». КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (Позивач-1) створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва (а.с. 13-17).
Відповідно до п. 4.2.1 Статуту КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва», предметом діяльності підприємства є управління та обслуговування жилого та нежилого фонду при будинкових територіях, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку (а.с. 10-12).
Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.1.2 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку; надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому законом порядку (а.с. 6-9).
Як вбачається із витягу з Розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 1942 від 30.10.2002 «Про внесення змін в договір найму жилого приміщення ЖЕО - 805», відповідач ОСОБА_1 , 1973 року народження є наймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 28).
Відповідно до ст.ст. 66-67 Житлового кодексу УРСР наймачем сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.
Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість Відповідача перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за період 01.03.2015 по 01.05.2021 року складає 27 019 грн 07 коп. з них основна сума заборгованості 20 769 грн. 99 коп.; інфляційні нарахування складають 4543 грн. 83 коп.; 3% річних складає 1705 грн. 25 коп. (а.с. 26-28).
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК Українияк спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатам
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.
Водночас, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин.
Постановою КМУ від 20.05.2020 №392 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було установлено з 22.05.2020 до 31.07.2020 на всій території України карантин.
Постановою КМУ від 22.07.2020 №641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було установлено з 01.08.2020 до 31.12.2020 на всій території України карантин.
Постановою КМУ від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.202 до 30.06.202 на території України продовжено дію карантину.
З матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», вбачається, що за період з 01.03.2015 по 01.05.2021, у зв`язку із несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг позивачем нараховано 3% в розмірі 1705 грн 25 коп. та інфляційні втрати в розмірі 4543 грн 83 коп.
З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що з квітня 2020 року по травень 2021 року, тобто вже на час дії карантину, позивачем нараховано 3% річних в розмірі 649 грн 39 коп., а інфляційні втрати в розмірі 1967 грн 39 коп., що разом становить 2616 грн 78 коп., за відсутності підстав для їх нарахування в період дії карантину.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що 3% річних та інфляційні втрати необхідно обраховувати за період по березень 2020 року включно, тобто з урахуванням встановлених законодавством обмежень щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг в період дії карантину.
Таким чином, за період з березня 2015 року по березень 2020 року, розмір 3% річних становить 1055 грн 86 коп. (1705,25 грн - 649,39 грн), а інфляційних втрат - 2576,44 грн (4543,83 грн - 1967,39 грн ).
У судовому засіданні встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачами, у зв`язку з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, а тому з нього на користь КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період із 01.01.2011 по 28.02.2015 у розмірі 60 823 грн 09 коп, з яких основна сума заборгованості становить 42 993 грн 20 коп, інфляційні нарахування становлять 13 840 грн 56 коп та 3 % річних, що становлять 3989 грн 33 коп; а також на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період із 01.03.2015 по 01.05.2021 у розмірі 24 402 грн 29 коп, з яких основна сума заборгованості становить 20 769 грн 99 коп, інфляційні нарахування становлять 2576 грн 44 коп та 3 % річних, що становлять 1055 грн 86 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» сплачено судовий збір в сумі 1571 грн 78 коп. (а.с. 4), а КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» - 698 грн 22 коп. (а.с. 3).
Враховуючи вищевикладене із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» у розмірі 1571 грн 78 коп. та на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва», зважаючи на ціну позову та часткове задоволення позовних вимог цього позивача (90,31 %) - 630 грн 56 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладене, керуючись вимогами ст.ст. 1, 13, 19, 20, 21, 24, 26, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572; ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України,-
позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва», Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 09.05.2023.