№ 201/7770/20
провадження 2/201/148/2023
У Х В А Л А

16 березня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро клопотання відповідача про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання рішення міської ради незаконним, скасування запису державного реєстратора про право власності та визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13 серпня 2020 року звернулася до суду з до відповідачів ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 про визнання рішення міської ради незаконним, скасування запису державного реєстратора про право власності та визнання договору недійсним. Ухвалою судді по цій цивільній справі відкрито провадження, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Справа по суті в цьому складі суду не слухалася, розглядаються клопотання, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

У засідання відповідач ОСОБА_3 з представником подали клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення по справі судової земельно-технічної експертизи стосовно вирішення питань про розміри і об`єм спірної земельної ділянки з метою вирішення права власності на неї, відношення сторін до цього та законність документів.

Сторона відповідачів підтримала клопотання і наполягала на його задоволенні з урахуванням обставин у справі, сторона позивача заперечувала проти вказаного клопотання, вважаючи його необгрунтованим і безпідставним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги ст. 12, 76, 77, 103 ЦПК України, заслухавши думку учасників спору та враховуючи, що для з`ясування обставин, вказаних в клопотанні, потрібні спеціальні пізнання, проти чого не заперечують сторони, треті особи, суд вважає це клопотання обгрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що належна на теперішній час відповідачу ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номером :03:032:0038, площею 0.1 га, нібито накладається відносно фактичної межі земельної ділянки, яка є у фактичному користуванні власників садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посилаючись при цьому на висновок експерта № 4 від 17 липня 2020 року.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що на вирішення експерту були сформульовані та поставлені питання, якими він був обмежений у наданні висновку. Так, експерту були поставлені питання щодо накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:032:0038, що належить ОСОБА_3 , відносно фактичних меж земельної ділянки, яка є у фактичному користуванні власників домоволодіння по АДРЕСА_1 . Дане дослідження повинно було проводитись і на підставі правовстановлюючих документів, та повинні були вирішуватись питання щодо накладення земельних ділянок, які перебувають у законній власності землекористувачів. Відповідно, зазначений висновок може бути не об`єктивним, оскільки позивачем при замовленні звіту було запропоновано формулювання питань під вигідну для себе позицію. При цьому експерту не було надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , в яких повинні бути відображені, поміж іншим, розмір та межі ділянки. Якщо позивач і має якесь право стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_1 , то це право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою площею лише 1200 кв. м..

В долученому до висновку експерта № 4 від 17 липня 2020 року плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 зазначено, що площа земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні - 2017 кв. м.. Та саме із зазначеної площі виходив експерт при наданні вказаного висновку. Але вказаним не підтверджується факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:032:0038, що належить ОСОБА_3 , відносно меж земельної ділянки, яка є у законному користуванні власників домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі правовстановлюючих документів у розмірі 1200 кв. м. (при умові, що цей факт взагалі буде підтверджено належними та допустимими доказами).

Так, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 до меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:032:0038 (множення розмірів довжини та ширини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , зазначених у долученому до висновку експерта № 4 від 17 липня 2020 року плану вказаної земельної ділянки) складає 1322.77 кв. м. (64.62х20.47=1322.77). Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :03:032:0038, що належить ОСОБА_3 , не накладається на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Вільна площа між земельною ділянкою з кадастровим номером :03:032:0038, що належить ОСОБА_3 , та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 1200 кв. м., складає 122.77 кв. м. (1322.77- 1200=122.77).

У Постанові Верховного суду від 15 червня 2022 року, яким зазначену справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції зазначено, що суди не дослідили обставин та доказів на предмет того, з якого часу та у якому розмірі до позивачки перейшло право користування земельною ділянкою, не надали конкретної оцінки доказам такого користування та періоду користування спірною земельною ділянкою, на які посилалася позивачка, в тому числі на висновок експерта від 17 липня 2020 року № 4. Оскільки суди попередніх інстанцій належним чином не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не дослідили наявні у справі докази та не дали їм конкретної оцінки, допустили суперечність у своїх висновках та мотивації прийнятих рішень, ухвалені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

А тому є підстави вирішити питання щодо призначення та проведення по справі судової земельно-технічної експертизи. Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як передбачене ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може з заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи.

Враховуючи, що зупинення провадження у справі, у випадку призначення експертизи, є правом суду, вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку про не доцільність такого зупинення.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Крім того, відповідно ст. 84 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Відповідно до ст. 118 ЦПК України заява про витребування, забезпечення доказів розглядається протягом п`яти днів з дня її надходження з повідомленням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов`язковою.

Отже, дослідивши матеріали справи і заяви, клопотання, враховуючи наявність у вказаного відповідача та представника складнощів в поданні вказаних документів, суд вважає за необхідним клопотання задовольнити, оскільки воно обгрунтоване і основане на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 103, 104, 116-118, 182, 222, 252, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Призначити по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпровського науково-дослідного експеpтно-кpиміналістичного центpу МВС Укpаїни (м. Дніпро, тупик Будівельний, 1).

На вирішення експертів поставити наступні запитання:

1. Яку площу, на підставі правовстановлюючих документів на земельну ділянку, документації із землеустрою, складає земельна ділянка, розташована на території належного ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домоволодіння по АДРЕСА_1 ?

2. Чи відповідає фактичне землекористування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , правовстановлюючим документам на земельну ділянку за цією адресою, документації із землеустрою та нормативно-правовим актам?

3. Чи є накладання земельної ділянки з кадастровим номером :03:032:0038, що належить ОСОБА_3 , відносно меж земельної ділянки, встановлених правовстановлюючими документам на земельну ділянку, документацією із землеустрою, розташованої на території належного ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 довомолодіння по АДРЕСА_1 ?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та дачу завідомо не правдивого висновку по ст. 384, 385 КК України.

В розпорядження експертів надати цивільну справу. Експертне дослідження провести за матеріалами цієї цивільної справи та наданими документами в найкоротші терміни.

Витрати покласти на відповідача ОСОБА_3 ..

Ухвала набрала законної сили 16 березня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -