Справа № 172/1036/22
Провадження № 2/172/341/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , 2006 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_5 , 2016 року народження, ОСОБА_6 , 2017 року народження до ОСОБА_7 , третя особа служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого позивач вказує, що батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , 2006 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_5 , 2016 року народження, ОСОБА_6 , 2017 року народження є ОСОБА_8 та відповідачка по справі - ОСОБА_7 .
Вже тривалий період родина ОСОБА_9 перебуває на соціальному супроводі. Проживає сім`я за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на поточний період батько ОСОБА_8 утримує та виховує неповнолітніх дітей самостійно, без будь-якої участі матері дітей. З огляду на це, останній не взмозі самостійно забезпечити дійтей усім необхідним, що робить неможливим, серед іншого, здійснення ними навчання, у тому числі дистанційного. Зазначені обставини значно перешкоджають нормальному розвитку дітей.
Встановлено, що відповідачка в 2020-2021 роках покинула родину, проживала в м. Дніпро, працювала та висилала незначні кошти на утримання дітей. З моменту від`їзду відповідачка вдома не з`являлася, спілкувалася з дітьми виключно по телефону. Протягом 2022 року мати зовсім не висилала кошти на утримання своїх дітей та не спілкувалася з ними, на телефонні дзвінки дітей і чоловіка протягом 2022 року вона не відповідала. За місцем реєстрації відповідачка характеризується посередньо, до свого від`їзду з села, вела замкнутий спосіб життя, з сусідами не спілкувалася. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, але це не змінило відношення до дітей, що переконливо свідчить про її умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.
Просить суд позбавити ОСОБА_7 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.
Ухвалою судді від 08.12.2022 року провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_10 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, згоден на заочний розгляд справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Савченко О.А. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є адміністратором ЦНАПу, а до 2013 року вона була секретарем Письменської селищної ради і займалася сім`єю відповідачки. Сім`я не комунікабельна, замкнута, проживала в с. Дібрівка. З 2017 року матір з дітьми зникла. Через деякий час з ними зв`язались з Чернігівської області Ніжинського району, що відповідачка перебуває там на обліку, а у 2019 році служба повідомила, щоб вони розшукали батька неповнолітніх дітей, бо ОСОБА_7 будуть позбавляти батьківських прав. Після цього батько забрав дітей і до вересня 2021 рокувони жили знову в с. Дібрівка. До початку 2021 року відповідачка працювала в м. Дніпрі. Після цього, вона перестала спілкуватися з дітьми і допомагати їм. З дітьми весь час були проблеми, вони не ходили до школи. Під час обстеження місця проживання відповідачки, умови для дітей були незадовільними, діти недоглянуті. Батьки агресивно поводилися з працівниками соціальної служби. Зі своїм батьком, який проживає в сел. Письменне, відповідачка не спілкується. після того як мати дітей поїхала, батько почав більше займатися дітьми, завів господарство.
Свідок ОСОБА_12 пояснив в суді, що він є фахівцем з соціальної роботи. Сім`я ОСОБА_9 перебуває на обліку у центрі близько 5 років. У 2017 році матір забрала дітей і виїхала в невідомому напрямку. У 2019 році вона з`явилася, а десь через рік знову зникла, але вже без дітей. Зв`язок з відповідакою відсутній. Зараз дітьми займається батько, який намагається забезпечити дітей, але основна проблема сім`ї - це низький дохід. У дітей є одяг, постільна білизна, їжа завжди в наявності. У будинку кімнати невеликі, тому не всім є окремі спальні місця, однак для дівчат є окрема кімната.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є батьком неповнолітніх дітей, а відповідачка його дружина. З позовом він згоден. Діти просили повернути їм матір, але зараз дуже ображені на неї, бо з серпня 2020 року вона зовсім не спілкується з дітьми. Шукати дружину не намагався, бо вона вже не раз залишала сім`ю і знову умовляла дітей кудись поїхати. Він до останнього сподівався, що вона повернеться. Дітьми займається він. Вони ходять до школи.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , 2006 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_5 , 2016 року народження, ОСОБА_6 , 2017 року народження.
Згідно з повідомленням Письменського старостинського округу Васильківської селищної ради №16 від 04.11.2022 року відповідачка ОСОБА_7 , 1980 року народження з сім`єю не проживає з 2021 року, з дітьми та чоловіком не спілкується. Батько, як може так і піклується про дітей.
Відповідачка ОСОБА_7 за час проживання за адресою АДРЕСА_1 зарекомендувала себе з негативної сторони. Жінка веде замкнений спосіб життя, із сусідами та родичами не спілкується. Заміжня, мають шестеро дітей, яким батьки не приділяють належної уваги, безвідповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, щодо навчання дітей не забезпечують належних умов розвитку, що підтверджується характеристикою наданою виконавчим комітетом Васильківської селищної ради Дніпропетровської області №227 від 11.02.2022 року.
Згідно з інформацією КЗ "Центр надання соціальних послуг" Васильківської селищної ради №159 від 07.11.2022 року, сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надається послуга соціального супроводу сім`ї, що опинилася у складних життєвих обставинах за проблемою: низький виховний потенціал батьків та відсутність забезпечення належних умов для проживання дітей, їх повноцінного розвитку. Сім`я має незадовільні соціально-побутові умови проживання. Мати дома не з`являється, протягом 2022 року зовсім не спілкується з родиною, не висилає гроші на утримання дітей, на телефонні дзвінки не відповідає. Сім`я не взмозі забезпечити повноцінне навчання трьох дітей школярів, через відсутність гаджетів та браку коштів.
Згідно зі ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки чи піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до стаття 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Згідно з пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
На підставі належних, допустимих та достатніх доказів судом встановлено, що відповідачка без будь-яких об`єктивних на те причин ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не приймає, мати не створює належних умов для проживання своїм дітям, не забезпечує нормального фізичного та розумового розвитку, матеріально дітей не утримує.
Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позову шляхом позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , 2006 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_5 , 2016 року народження, ОСОБА_6 , 2017 року народження повністю відповідає інтересам останніх.
Також за правилами статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому позов підлягає задоволенню також і в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову до суду, з відповідачів на користь держави за правилами ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати в розмірі 4962,00 грн. (судовий збір).
На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, Законом України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 164-165 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, суд -
1. Позов органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , 2006 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_5 , 2016 року народження, ОСОБА_6 , 2017 року народження до ОСОБА_7 , третя особа служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.
2. Позбавити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
3. Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 01 грудня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.
4. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.
5. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у сумі 4962,00 грн.
6. Копію рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк