ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1748/23 Справа № 932/6811/20 Головуючий у першій інстанції: Кудрявцева Т. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є фактичними споживачами послуг позивача з водопостачання та водовідведення в кв. АДРЕСА_1 , проте вчасно та у відповідному розмірі оплату послуг не здійснює, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 30.04.2020 року в сумі 50508,09 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 84435,09 грн., з них: 50508,09 грн. - сума основного боргу; 5615,60 - сума 3% річних; 28311,40 грн. - інфляційне збільшення та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за надання послуг водопостачання, яка склалася станом на 30.04.2020 року, у сумі 84 435 грн. 09 коп., з яких: 50 508 грн. 09 коп. основний борг; 28 311 грн. 40 коп. сума інфляційного збільшення боргу; 5 615 грн. 60 коп. 3% річних за прострочений борг; судові витрати у сумі 2 102 грн. 00 коп., а всього - 86 537 грн. 09 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 84435,09 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від КП Дніпроводоканал ДМР надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між позивачем та відповідачем встановились фактичні відносини з приводу надання послуг водопостачання та водовідведення, згідно рішення Дніпровської міської ради №526 від 20.04.1995 про розподіл платні на надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту наданий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку позивача загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.04.2020 року складає 84435,09 грн., з яких 50508,09 грн. основний борг, 288311,40 грн. інфляційне збільшення, 5615,60 грн. 3% річних за надані послуги водопостачання та водовідведення у квартиру АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 (а.с. 3-8).

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинковихприміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.

У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому зареєстрований відповідач, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відповідно до тарифів, встановлених та затверджених розпорядженнями Дніпровської міської ради.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Разом з тим, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставить питання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відтак, оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідача сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг щомісячно на кінець розрахункового періоду, тобто зі спливом кожного календарного місяця, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що даний позов пред`явлений до суду 15 червня 2020 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1).

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості було здійснено у вересні 2014 року на суму 100,00 грн. (а.с. 6).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги сплату останнього платежу на погашення боргу у вересні 2014 року; встановивши, що з даним позовом позивач звернувся 15 червня 2020 року; відповідач не був повідомлений про розгляд справи в місцевому суді, а тому не мав змоги подати до ухвалення оскаржуваного рішення заяву про застосування строків позовної давності, - колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за щомісячними платежами, строк оплати яких перебуває у межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 15 червня 2017 року по 30 квітня 2020 року (в межах позовних вимог) в розмірі 17492,43 грн.

Заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, яка сформувалась з 01.01.1999 по 15.06.2017, не підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності відносно даних щомісячних платежів без поважних причин.

Доказів щодо переривання строку позовної давності у вказаний вище період з 15 червня 2017 року по 30 квітня 2020 року позивачем не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню за період з червня 2017 року по 30.04.2020 року 3% річних у розмірі 665,93 грн. та збитки, у зв`язку з інфляцією, в сумі 1280,62 грн.

Розмір наведеної вище заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, підтверджується наступним розрахунком:

Борг заПеріод простроченняКількість днів простроченняСума боргу 3% річнихВтрати, у зв`язку з інфляцієюІндекс інфляції
Червень 201701.07.201730.04.202010340,730,060,16--
Липень 201701.08.201730.04.8,6725,4567,50Липень 2017100,2
Серпень 201701.09.201730.04.,5337,19102,37Серпень 201799,9
Вересень 201701.10.201730.04.,5336,0491,23Вересень 2017102
Жовтень 201701.11.201730.04.,5334,8684,62Жовтень 2017101,2
Листопад 201701.12.201730.04.,6133,6479,54Листопад 2017100,9
Грудень 201701.01.201830.04.,1731,5272,07Грудень 2017101
Січень 201801.02.201830.04.,730,4164,33Січень 2018101,5
Лютий 201801.03.201830.04.,0339,2779,81Лютий 2018100,9
Березень 201801.04.201830.04.,1228,4354,53Березень 2018101,1
Квітень 201801.05.201830.04.,3427,6851,17Квітень 2018100,8
Травень 201801.06.201830.04.,3426,5051,17Травень 2018100
Червень 201801.07.201830.04.,3425,3751,17Червень 2018100
Липень 201801.08.201830.04.,3424,1954,78Липень 201899,3
Серпень 201801.09.201830.04.,6923,1355,06Серпень 2018100
Вересень 201801.10.201830.04.,2323,7248,97Вересень 2018101,9
Жовтень 201801.11.201830.04.,5821,5738,22Жовтень 2018101,7
Листопад 201801.12.201830.04.,9520,5231,28Листопад 2018101,4
Грудень 201801.01.201930.04.,0719,9328,09Грудень 2018100,8
Січень 201901.02.201930.04.,0718,6622,86Січень 2019101
Лютий 201901.03.201930.04.,6915,8218,30Лютий 2019100,5
Березень 201901.04.201930.04.,0716,2415,62Березень 2019100,9
Квітень 201901.05.201930.04.,9514,5210,18Квітень 2019101
Травень 201901.06.201930.04.,0713,736,97Травень 2019100,7
Червень 201901.07.201930.04.,3512,109,21Червень 201999,5
Липень 201901.08.201930.04.,2912,5714,11Липень 201999,4
Серпень 201901.09.201930.04.,2911,1415,83Серпень 201999,7
Вересень 201901.10.201930.04.,629,7211,77Вересень 2019100,7
Жовтень 201901.11.201930.04.,329,128,60Жовтень 2019100,7
Листопад 201901.12.201930.04.,557,377,72Листопад 2019100,1
Грудень 201901.01.202030.04.,326,059,22Грудень 201999,8
Січень 202001.02.202030.04.202089613,324,497,98Січень 2020100,2
Лютий 202001.03.202030.04.202060653,343,2210,49Лютий 202099,7
Березень 202001.04.202030.04.202029711,821,705,69Березень 2020100,8
Квітень 2020--0688,860,000,00Квітень 2020100,8
Всього17492,43665,931280,62
Загальний підсумок боргу:19438,98

На викладені вище обставини місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору (2102,00 грн.) пропорційно задоволеним позовним вимогам (23,02%) в сумі 483,88 грн.

На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при поданні апеляційної скарги (3153,00 грн.) пропорційно залишеним без задоволення вимогам (76,98%) в сумі 2427,18 грн.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з КП «Дніпроводоканал» ДМР користь ОСОБА_1 1943,30 грн. (2427,18 грн. - 483,88 грн.).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (код ) заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 17492,43 грн., 3% річних у сумі 665,93 грн. та нарахування у зв`язку з інфляцією у розмірі 1280,62 грн., а всього 19438,98 (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 98 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1943 (одна тисяча дев`ятсот сорок три) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 20 березня 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова