Справа № 591/8522/21
Провадження № 2/591/926/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 29 листопада 2021 року звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 26 лютого 2020 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач на підставі п.2.1.1.5.1 Договору зобов`язався здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених.2.1.1.3.1, 2.1.1.3.2 Договору.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, станом на 11 листопада 2021 року має заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 10758,59 грн., з яких:

8410,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2348,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду на 21 лютого 2022 року о 09 год. 00 хв.

26 грудня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що 02 листопада 2020 року з невідомих причин з його кредитних карток шахрайськими діями відбулось заволодіння коштами у сумі 9543 грн. та 3656 грн.

07 листопада 2020 року він звернувся із заявою до адміністрації АТ КБ «Приватбанку» про проведення службового розслідування по даному факту та встановлення банківських рахунків, куди були переведені його кошти.

13 листопада 2020 року суд зобов`язав компетентних осіб Сумського ВП ГУНП в Сумській області внести відомості до ЄДРДР. 23 грудня 2020 року надано до адміністрації АТ КБ «Приватбанку» витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Станом на 22 грудня 2021 року проводяться слідчі дії по кримінальному провадженню

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в задоволенні позовних відмовити (а.с. 50).

21 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 18 травня 2022 року у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення.

27 квітня 2022 року від представника позивача АТКБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено визначення електронного платіжного засобу (п.1.14) - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

У пункті 1.27 дається визначення платіжній картці - електронне платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно з ч. 16 ст. 14 вказаного Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та / або використання електронного платіжного засобу або його реквізитів.

Вказує на те, що відповідно до умов Договору клієнт зобов`язаний:

- застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання (п 1.1.2.10 УіП);

-інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання (п 1.1.2.11 УіП);

У 3-х денний термін після усної заяви про втрату картки, ПІНа надати письмову заяву в Банк (п. 1.1.2.12 УіП).

У зв`язку з відсутністю доказів звернення Відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень Відповідача про втрату карти, заперечення Відповідача не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються необґрунтованими.

На теперішній час, Відповідачем не надано жодної актуальної інформації стосовно кримінального провадження (витягу з єдиного реєстру досудових розслідування № 5742- ВБ) (а.с.59-60).

18 травня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 21 липня 2022 року, 16 год. 00 хв.у зв`язку з неявкою до суду учасників справи.

21 липня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 жовтня 2022 року, 16 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою до суду учасників справи.

13 жовтня 2022 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 27 грудня 2022 року, 16 год. 00 хв.

27 грудня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 лютого 2023 року, 15 год. 30 хв., визнано явку представника позивача та відповідача обов`язковою.

14 лютого 2023 року у зв`язку із зайнятістю головуючого у справі №591/626/20, розгляд справи відкладено до 29 березня 2023 року, 16 год. 20 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості про здійснення ОСОБА_1 повідомлення про безпідставне списання коштів в межах кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 26 лютого 2020 року

29 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 травня 2023 року, 16 год.20 хв. у зв`язку з неявкою до суду сторін по справі, явка яких визнана судом обов`язковою, та необхідністю витребування доказів.

В зазначене судове засідання представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26 лютого 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклав у письмовій формі з ОСОБА_1 кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили його умови.

Договір складається із анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до анкети-заяви банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив у розмірі 3000 грн. та в подальшому збільшив до 6000 грн., а потім до 9 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування (а.с.9).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, між сторонами виникли кредитні відносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» відкрив на користь ОСОБА_1 окремий рахунок з встановленим на ньому кредитним лімітом, а також видав позичальнику електронний платіжний засіб - кредитну картку № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом у розмірі 3 000 грн.

З розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальника (а.с. 6-7, 8) вбачається, що 02 жовтня 2020 року ініційовано проведення по картці позичальника № НОМЕР_1 транзакції переказів на картрахунок невідомої особи кредитних коштів на суму 9543,00 грн. та 3656,00 грн., що призвело до утворення заборгованості за кредитом. На вказану заборгованість банк нарахував позичальнику проценти.

07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звертався з письмовими заявами до АТ КБ «Приватбанк», в яких повідомляв, що 02 жовтня 2020 року з його банківської картки за невідомих обставин зникли грошові кошти в сумі 9543,00 грн. та 3656,00 грн. та просив провести перевірку за фактом зникнення грошових коштів (а.с.52, 53).

За зверненням ОСОБА_1 від 19 листопада 2020 року про незаконне заволодіння належними йому грошовими коштами,до Єдиного реєстру досудових розслідувань Сумського ВП ГУНП в Сумській області внесені відомості під № 0000539 від 20 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 55).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Відповідно до п. 14.14 ст. 14 Закону банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка.

Під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Згідно з п. 14.16 ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідач виконав вимоги закону та повідомив банк про платіжну операцію, яка ним не виконувалася.

Крім того, надані позивачем докази не є достатніми для висновку про те, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію 02 жовтня 2020 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів у розмірі 9543,00 грн. та 3656,00 грн.

Тягар доведення зазначених обставин у цьому провадженні покладається на позивача, який саме й звернувся до суду, оскільки ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданого розрахунку вбачається, що сума нарахованого позивачем боргу відповідача склала той розмір, що відповідає саме тій сумі, яка несанкціанованно, без згоди відповідача, була перерахована з його рахунку невідомими особами, та саме на цю суму банком нараховано відсотки. Іншої заборгованості за власними зобов`язаннями, що не пов`язані з оспорюваною сумою, у відповідача перед банком не існує.

Надані відповідачем докази підтверджують факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту його звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 10 травня 2023 року.

Суддя А.П. Сидоренко