Справа № 344/8474/22
Провадження № 22-ц/4808/157/23
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Луганської В. М.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2022 року в складі ОСОБА_2 , ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Івано-Франківським міським судом рішенням від 01 жовтня 2018 року розірвано шлюб між сторонами, також вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного судового рішення міським судом було видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 21 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57736965. Починаючи з 13 вересня 2018 року по 01 березня 2021 року відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по аліментах. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 13 вересня 2018 року по 01 березня 2021 року у розмірі 45 258,55 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідач і надалі продовжує сплачувати аліменти на утримання дітей не в повному обсязі. Відповідно до довідки розрахунку державного виконавця заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року становить 24 677,99 грн.

Вважала, що оскільки заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, з нього відповідно до положень статті 196 СК України підлягає стягненню пеня.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року у розмірі 24 677,99 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 344/14398/18 від 15 листопада 2018 року за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року у розмірі 24 677,99 грн.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року на суму у розмірі 10 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції не взяв до уваги його матеріальне становище та стан здоров`я. Так, з 26 березня 2021 року він є інвалідом ІІІ групи, за станом здоров`я йому протипоказана фізична праця. Також, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я він потребує як амбулаторного, так і стаціонарного лікування, що потребує додаткових фінансових затрат. Розмір державної соціальної допомоги є значно нижчою за суму призначених аліментів, які підлягають до щомісячної сплати. Крім того, на його утриманні перебувають престарілі хворі батьки. А тому, заборгованість по аліментах виникла не внаслідок його умисних дій, а з незалежних від нього об`єктивних та поважних причин.

Також зазначає, що 30 вересня 2022 року його представники прибули у судове засідання. Однак, помічник судді повідомила, що судове засідання не відбудеться та запропонувала учасникам справи написати заяви про розгляд справи у відсутності сторін або про відкладення судового засідання. Саме за таких обставин, його представник написав клопотання про відкладення розгляду справи. А тому посилання суду у мотивувальній частині рішення суду про те, що відповідач не з`явився у судове засідання не відповідає фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду - без змін.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову (24 677,99 грн.) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до копій свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , малолітніх дітей залишено проживати з матір`ю. Також вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 вересня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону (а.с.3-4).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 21 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57736965 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с.5).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 344/14398/18 від 15 листопада 2018 року за період з 13 вересня 2018 року по 01 березня 2021 року у розмірі 45 258,55 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.6-10).

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/14398/18 від 15 листопада 2018 року Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 13 вересня 2018 року по 01 липня 2022 року становить 66 887,23 грн (а.с.11).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2021 року, яке набрало законної сили 30 червня 2021 року, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено (а.с.98-100).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що у період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року з вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей на суму 24 677,99 грн., а тому з нього на користь позивачки підлягає стягненню неустойка за цей період прострочення, що становить 100 відсотків заборгованості за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. При цьому суд не вбачав підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів про свій матеріальний та сімейний стан.

Однак, колегія суддів апеляційного суду частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Встановлено, що ОСОБА_1 за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_1 за період з 13 вересня 2018 року по 01 липня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 66 887,23 грн. При цьому заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року становить 24 677,99 грн. Правильність розрахунку відповідачем не оспорюється.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, що останнім не спростовано, дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до частини другої статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Наведена норма узгоджується з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, згідно із якими розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і які підтверджено відповідними доказами, та за умови дотримання, у разі зменшення неустойки, інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання СК України та ЦК України. Необхідно враховувати, що для наявності підстав для зменшення неустойки достатньо встановити одну з перелічених вище обставин: (1) матеріальний стан платника аліментів; (2) сімейний стан платника аліментів; (3) інші обставини, які мають істотне значення При вирішенні цього питання також необхідно враховувати, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, та не стати джерелом збагачення її отримувача. При цьому при реалізації судом свого права зменшити розмір неустойки, зменшується не визначений законом її розмір, а сама сума неустойки, визначена виходячи з цього розміру.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та копій квитанцій вбачається, що відповідач у спірний період сплачував аліменти, однак не у повному обсязі.

Відповідно до довідки до акта медико-соціальною комісією ОСОБА_1 з 26 березня 2021 року встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання. Згідно з висновком про умови та характер праці йому протипоказана важка фізична праця.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики та отримував у 2021 році державну соціальну допомогу у розмірі 1 934,00 грн., а з квітня 2022 року - у розмірі 2 100,00 грн.

Враховуючи наведені вимоги закону та обставини справи, щодо майнового стану боржника, а також враховуючи загальні засади цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що справедливим буде зменшення розміру неустойки до 15 000 грн., і такий розмір відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає зміні, зменшивши розмір стягнутої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 15 000,00 грн.

В силу частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зміну розміру стягнутої з відповідача розміру неустойки, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 603,18 грн (992,40 грн х 60,78 %).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 344/14398/18 від 15 листопада 2018 року за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2022 року у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 603 (шістсот три) гривні 18 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

Є. Є. Мальцева