Справа № 344/3573/21
Провадження № 2/344/270/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Маланій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_2 про припинення дії, відновлення становища, яке існувало до порушення права,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни (надалі «Відповідач 1»), ОСОБА_2 (надалі «Відповідач 2») про:

припинення дії, яка порушує право позивача на захист персональних даних від незаконного зберігання відповідачами конфіденційної інформації про позивача без його згоди у надрукованому текстовому документі, що викладений на спеціальному бланку нотаріального документу серії: ВЕО №562517 і містить вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. 17.05.2007 посвідчувальний напис із позначеним реєстровим №1152, шляхом зобов`язання відповідачів здійснити видалення, з наявних у них примірників (копій) вказаного документу, конфіденційної інформації (персональних даних) про ОСОБА_1 у спосіб, що виключає подальшу можливість поновлення;

відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача на захист персональних даних, внаслідок незаконного використання та поширення відповідачами в період з 17.05.2007 по 18.05.2007 конфіденційної інформації про позивача без його згоди у надрукованому текстовому документі, що викладений на спеціальному бланку нотаріального документу серії: ВЕО №562517 і містить вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. 17.05.2007 посвідчувальний напис із позначеним реєстровим №1152, шляхом зобов`язання приватного нотаріуса Кучак Н.В. прийняти рішення про скасування виконаної нею 17.05.2007 нотаріальної дії, при вчиненні якої у надрукованому текстовому документі, що викладений на спеціальному бланку нотаріального документу серії: ВЕО №562517 відбулось вчинення 17.05.2007 року посвідчуваного напису із позначенням окремого порядкового номеру «1152».

Позовну заяву мотивує тим, що 17 травня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. з використанням спеціальних бланків нотаріальних документів складено, посвідчено та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за реєстровим номерами 1152, 1165 договір купівлі-продажу, який містить інформацію про особу ОСОБА_1 , зокрема місце його проживання та ідентифікаційний номер. Нотаріусом здійснено збирання, зберігання, використання і поширення конфіденційної інформації про особу позивача та його особистих персональних даних без його дозволу чи згоди, зокрема, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 . Він ніколи не надавав відповідачам згоди чи дозволу нам обробку, збереження, використання та поширення будь-якої інформації про свою особу (особистих персональних даних).

Позивач в позовній заяві посилається на те, що згідно з копією його паспорту, на п`ятому аркуші, не була вклеєна нова фотокартка громадянина 45-річного віку, що відповідає його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Це, на думку Позивача, є доказом того, що приватний нотаріус Кучак Н. В. оформляла договір без паспорта ОСОБА_1 .

Як зазначено в позовній заяві, незаконне зберігання відповідачами конфіденційної інформації про позивача без його згоди у надрукованому текстовому документі, що викладений на спеціальному бланку нотаріального документу серії: ВЕО №562517 і містить вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. 17.05.2007 посвідчувальний напис із позначеним реєстровим №1152, - порушує його особисті немайнові права, у зв`язку з чим Позивач просить зобов`язати відповідачів здійснити видалення з наявних у них примірників (копій) вказаного документу конфіденційної інформації (персональних даних) про ОСОБА_1 у спосіб, що виключає подальшу можливість поновлення.

Зокрема, Позивач покликається на те, що відповідачами порушено приписи ч. 2 ст. 32 Конституції України щодо заборони збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу Позивача без його згоди, оскільки інформація про місце проживання Позивача відноситься до конфіденційної інформації, а дані про ідентифікаційний номер позивача ( ОСОБА_1 ): НОМЕР_1 , до інформації з обмеженим доступом.

За твердженнями Позивача, відповідачами в період з 17.05.2007 року по 18.05.2007 року допущено використання та поширення конфіденційної інформації про особу Позивача у спірному надрукованому текстовому документі, що викладений на спеціальному бланку нотаріального документу серії: ВЕО №562517 із вчиненням на ньому посвідчувального напису з реєстровим №1152, під яким у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зареєстрована нотаріальна дія, учасником якої не є позивач. При цьому, у вступній частині зазначеного спірного надрукованого документу із вчиненим на ньому посвідчувальним написом з реєстровим №1152 відповідачем 1 ( ОСОБА_3 ) вказано, що позивач ( ОСОБА_1 ) проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зазначено ідентифікаційний номер в ДРФО ОСОБА_1 : НОМЕР_1 , що віднесені законом до персональних даних про особу позивача, використання та поширення яких без згоди ОСОБА_1 не допускається.

Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позов та просив його задовольнити згідно викладених у позовній заяві та письмових поясненняхї доводів.

Відповідач Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, правом на подання Відзиву на позов не скористалась; на виконання вимог ухвали суду надала письмові відповіді на питання Позивача; приєднала до матеріалів справи копії судових рішень у інших спорах між ОСОБА_1 та, зокрема, нею, приватним нотаріусом. В судове засідання приватний нотаріус не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзиву на позов від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Предметом даного спору є вимога Позивача про відновлення його порушеного права на захист персональних даних внаслідок незаконного використання та поширення відповідачами в період з 17.05.2007 по 18.05.2007 року конфіденційної інформації про Позивача без його згоди.

Зі змісту позову вбачається, що незаконне використання та поширення відповідачами конфіденційної інформації про Позивача без його згоди відбулося, як про це зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, у надрукованому текстовому документі, що викладений на спеціальному бланку нотаріального документу серії: ВЕО №562517 і містить вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. 17.05.2007 посвідчувальний напис із позначеним реєстровим №1152.

Посилаючись на те, що поширення такої конфіденційної інформації про Позивача відбулося без його згоди, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Так, частиною 2 статті 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України у Рішенні від 20 січня 2012 року у справі № 2-рп/2012, де зазначено наступне:

«… лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці».

«3.2. Інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина перша статті 11 Закону № 2657).

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (частина перша статті 20 Закону № 2657).

Відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (частина друга статті 20 Закону № 2657). Зокрема, відкритою є публічна інформація, крім випадків, встановлених законом, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом (частина перша статті 1 Закону № 2939).

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини перша, друга статті 21 Закону № 2657).

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657). Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним.

Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини».

Статтею 275 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина 3 статті 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 13 Цивільного кодексу України закріплено межі здійснення цивільних прав.

Зокрема, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною 1 статті 276 Цивільного кодексу України визначено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Так, як встановлено Судом, 17.05.2007 року між громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено Договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В.

Як випливає з матеріалів справи, дійсність даного договору купівлі-продажу неодноразово була предметом судового оскарження.

Зокрема, Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року у справі №344/1587/16 (за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; виселення ОСОБА_4 та невідомих осіб з будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташовані в АДРЕСА_1 ; вселення ОСОБА_1 у вказане будинковолодіння), залишеним без змін Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року та Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; виселення ОСОБА_4 та невідомих осіб з будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташовані в АДРЕСА_1 ; вселення ОСОБА_1 у вказане будинковолодіння відмовлено.

Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процессуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, встановлені у справі №344/1587/16 обставини є преюдиційними у даній цивільній справі №3443573/21, у якій беруть участь ті самі особи.

Так, як зазначено у Постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі №344/1587/16:

«Суди попередніх інстанції, встановивши, що для посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (продавець) за реєстровим № 1164 нотаріусом були витребувані всі необхідні документи, передбачені статтею 55 Закону України «Про нотаріат» та пунктами 38, 61, 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; на виконання вимог статті 43 Закону особу ОСОБА_1 було встановлено за паспортом серії та номером НОМЕР_2 , виданим 08 квітня 2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, реквізити якого було записано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, дійшли обґрунтованого висновку про те, що нотаріусом під час вищезазначеної нотаріальної дії не було порушено вимог чинного законодавства.

Висновком експерта від 29 лютого 2016 року № 09/03-382 встановлено, що підпис та рукописні написи в графі «Продавець виконані ОСОБА_1 , у графі «Сімнадцятого травня дві тисячі сьомого року» в заяві від 17 травня 2007 року на ім`я приватного нотаріуса Кучак Н. В., виконані ОСОБА_1 , рукописні підписи «Продаж нерухомого майна, а саме домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: у АДРЕСА_1 , у 2007 році я здійснюю вперше» під рукописним текстом на ім`я приватного нотаріуса Кучак Н. В., виконані ОСОБА_1 . Зазначене спростовує доводи позивача про те, що він не підписував зазначений договір.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу з наведених ОСОБА_1 підстав».

Крім того, матеріалами справи також підтверджується, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківській області перебував позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни про визнання порушеного особистого немайнового права, визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії (справа №344/4640/17).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2017 року у справі №344/4640/17, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та Постановою Верховного Суду 22 листопада 2018 року, в задоволеннні позову відмовлено.

В даній цивільній справі, встановлені обставини в якій також мають преюдиційне значення в цивільній справі №344/3573/21, що розглядаєтся, судами встановлено наступне:

1) Постанова Верховного Суду 22 листопада 2018 року у справі №344/4640/17:

« … 17 травня 2007 року до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. звернулися громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вчиненням нотаріальної дії, а саме: посвідченням договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Для складання проекту та подальшого нотаріального посвідчення цього договору у відповідності до пунктів 61-64 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), що діяла на момент вчинення нотаріальних дій, продавцем, тобто ОСОБА_1 нотаріусу було надано всі оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння та земельну ділянку, які відчужувались, а також усі інші необхідні документи, передбачені Інструкцією.

Нотаріусом, перед посвідченням договору було встановлено особи учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням цього правочину, а саме: ОСОБА_1 продавця та ОСОБА_2 покупця.

Встановлення осіб було здійснено за паспортами громадян України, оригінали яких учасники правочину надали особисто, добровільно, про що зроблено відповідний запис у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1164 від 17 травня 2007 року. Після огляду паспортів та виготовлення з них ксерокопій їх оригінали були повернуті, відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На вимогу пункту 28 Інструкції, що діяла на момент вчинення нотаріальних дій, у справі договору, залишено копії паспортів продавця та покупця з відміткою «з оригіналом згідно». Ці копії були виготовлені власноручно за допомогою ксерокопіювальних апаратів з наданих оригіналів паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У відповідності до пункту 39 Інструкції, що діяла на момент вчинення нотаріальних дій, нотаріусом було з`ясовано обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які є учасниками правочинів (стаття 44 Закону України «Про нотаріат»).

Окрім того, згідно з пунктом 19 Інструкції, що діяла на момент вчинення нотаріальних дій, при посвідченні правочинів майнового характеру нотаріусом у текстах правочинів зазначаються: для фізичних осіб ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, для юридичних осіб ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. На підтвердження наявності ідентифікаційного номера (коду) нотаріусу подається відповідна, завірена уповноваженою особою, довідка або (витяг), фотокопія якої(го) долучається до примірника правочину, який залишається у справах нотаріуса.

…

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, місцевий суд з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, відсутність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини відповідачав її заподіянні, дійшли правильного висновку про те, що позивач не довів наявності підстав для відшкодування йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи судами).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у його паспорті фотокартки при досягненні особою 45-річного віку, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 43 Закону України «Про нотаріат» та пункту 10 Інструкції визначальним для нотаріуса було саме встановлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. Крім того, встановлення особи нотаріусом за паспортом громадянина України, який не містив фотокартки при досягненні особою 45-річного віку, є фактично підставою для застосування дисциплінарного стягнення до нотаріуса. При цьому належних та допустимих доказів про порушення такого порядку вчинення нотаріальних дій в цій частині, матеріали справи на містять.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 26 грудня 2011 року у справі № 6-73цс11, і спростовують доводи касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що за результатами позапланової перевірки приватного нотаріуса Кучак Н. В., дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства при посвідченні 17 травня 2007 року договорів за реєстраційними номерами № 1152 та 1164, було складено довідку від 10 жовтня 2016 року у якій встановлено, що приватним нотаріусом не дотримано: вимог Інструкції на момент вчинення нотаріальної дії, в частині допущення технічної помилки у зазначені реєстрових номерів на примірниках договорів та зазначенням на примірнику договору, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки обґрунтувань незаконності дій щодо збирання та зберігання приватним нотаріусом без дозволу чи згоди ОСОБА_1 інформації про його особу (особистих персональних даних) матеріали справи не містять».

2) Ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року:

« …

Згідно п. 23 цієї ж Інструкції в текстах нотаріально посвідчуваних правочинів вказується прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, її місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів.

Довідка (картка) про присвоєння фізичній особі ідентифікаційного номеру подається нотаріусу при посвідченні ним правочинів (договорів, довіреностей, заповітів, згод подружжя тощо).

Таким чином, нотаріусом в тексті договору зазначено ідентифікаційний номер ОСОБА_1 (Продавця) і ОСОБА_2 (Покупця) та долучено до документів цього договору копії ідентифікаційних номерів Продавця та Покупця, які виготовлені власноручно з оригіналів Довідок про присвоєння ідентифікаційного номера, тобто використані нотаріусом, виключно в рамках законодавства, а саме для вчинення нотаріальної дії (посвідчення Договору купівлі-продажу нерухомого майна).

Що стосується паспорта громадянина України, то слід зауважити, що п. 18 положення "Про паспорт громадянина України", затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХП, встановлено, що для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування. Тобто, з моменту зміни прізвища або виповнення особі 25 чи 45 років паспорт є дійсним ще протягом одного місяця, а тому нотаріус може приймати такий паспорт у зазначений період для вчинення нотаріальних дій, про що зазначено в науково-практичному коментарі до ст. 43 ЗУ «Про нотаріат», ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а договір посвідчено 17.05.2007р., тобто, на 5-й день після його 45-ліття.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи визначає житловий будинок, квартиру, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Нотаріус може записувати місце проживання фізичної особи з її слів, або ж місце реєстрації фізичної особи за даними її паспорта.

У відповідності до вимог п. 38 Інструкції перед посвідченням угоди про відчуження домоволодіння та земельної ділянки, було здійснено всі необхідні перевірки, щодо відсутності заборони відчуження або арешту майна та податкових застав. Даний договір був посвідчений за місцем розташування нерухомого майна.

Згідно з п.16 Інструкції даний договір був підписаний сторонами правочину особисто у присутності нотаріуса за адресою робочого місця приватного нотаріуса Кучак Н.В., а саме: АДРЕСА_1 у двох примірниках, один з яких залишено у справах нотаріуса, а інший, викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів, наданий Покупцю.

…

Крім того, згідно результатів проведеної почеркознавчої експертизи від 29.02.2016 року, якою встановлено, що підписи на примірнику договору, в реєстрі нотаріуса та на заяві, які були предметом експертизи, належать саме ОСОБА_1 .

За наведених обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання неправомірними дії нотаріуса по збиранню і зберіганню, використанню та поширенню у зв`язку із укладенням даного договору нотаріусом інформації по його особі, зокрема особистих персональних даних та ідентифікаційного коду без його дозволу та відшкодування у зв`язку із цим моральної шкоди в сумі 1000000 грн., є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню».

Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що фактично між сторонами цивільної справи №344/3573/21, що розглядається, існував спір щодо дійсності Договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В.

Дійсність даного договору неодноразово була предметом судових розглядів, за результатами якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним було відмовлено.

Крім того, позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кучак Н.В. про порушення його особистого немайнового права (збирання та поширення конфіденційної інформації щодо нього) вже був предметом судового розгляду у справі №344/4640/17, за результатами якого ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що інший спосіб формулювання позовних вимог у даній справі №344/3573/21, аніж у справі №344/4640/17, як і зазначення співвідповідачем ОСОБА_2 , не змінює суті правовідносин, які існують між сторонами справи, як і не змінює фактичних дійсних обставин справи, та, зокрема, не спростовує преюдиційності встановлених попередніми судами обставин щодо відсутності порушень у діях нотаріуса при посвідченні Договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В.

Так, у спірних правовідносинах, з приводу яких розглядається дана справа, використання приватним нотаріусом персональних даних ОСОБА_1 відбулося за його заявою до даного нотаріуса та за його згодою.

Докази, які б спростовували дану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Зазначені у позовній заяві посилання Позивача, які, в тому чимслі, вже неодноразово аналізувалися судами, вищевказаного висновку не спростовують.

Доводи ОСОБА_1 щодо незаконного використання та поширення відповідачами конфіденційної інформації про особу Позивача є безпідставними та надуманими. Використання персональних даних ОСОБА_1 нотаріусом відбувалося в межах вчинення нотаріальної дії за його заявою, законність якої підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили та містяться в матеріалах справи.

Крім того, в рамках даного судового провадження ОСОБА_1 не доведено також самого факту поширення співвідповідачем ОСОБА_2 персональних даних Позивача у спосіб, як це зазначено у позові, оскільки дана особа була покупцем за договором купівлі-продажу, та разом з ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса за вчиненням відповідної нотаріальної дії.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку мають бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги. Між іншим, різноманітність аргументів. Які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статі 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При розгляді даної цивільної справи №344/3573/21 Суд враховує зазначені вище висновки судів різних інстанції, рішення яких відповідають принципу преюдиційності, а тому відповідні встановлені в цих справах обставини вважаються доведеними.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене, Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 275, 276 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_2 про припинення дії, відновлення становища, яке існувало до порушення права, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.03.2023 року.

Суддя Домбровська Г.В.