КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/21058/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2274/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАШ 365» про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача ТОВ «НАШ 365» протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі спростувати недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію шляхом оприлюднення наступного спростування на телеканалі «НАШ» у програмах: «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_8», «ІНФОРМАЦІЯ_10», ІНФОРМАЦІЯ_9, «ІНФОРМАЦІЯ_7», на інтернет-сайті «НАШ», на каналі «НАШ» в «YouTube», а саме:

- стосовно спростування на Телеканалі «НАШ» у програмах: «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_8», «ІНФОРМАЦІЯ_10», ІНФОРМАЦІЯ_9, «ІНФОРМАЦІЯ_7» шляхом оприлюднення тексту наступного змісту: «Телеканал «Наш» повідомляє, що не відповідає дійсності інформація, поширена телеканалом « Наш », про те, що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці - начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_2 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс»;

- стосовно спростування на інтернет-сайті «НАШ» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ): на головній сторінці інтернет-сайту «НАШ» розмістити відеозапис спростування телеканалом «НАШ» недостовірної інформації, що стосується податківця ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 наступного змісту: «Телеканал «Наш» повідомляє що не відповідає дійсності інформація, поширена телеканалом « Наш », про те, що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_2 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс»;

- на головній сторінці інтернет-сайту «НАШ» додати текст наступного змісту: «Телеканал «Наш» повідомляє, що не відповідає дійсності інформація, поширена телеканалом « Наш », про те, що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_2 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс», та зазначити посилання на відеозапис спростування на інтернет-сайті « Наш »;

- стосовно спростування на каналі « НАШ » в «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2): на головній сторінці каналу « НАШ » в «YouTube» розмістити відеозапис спростування Телеканалом « Наш » недостовірної інформації, що стосується податківця ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 , наступного змісту: «Телеканал «Наш» повідомляє, що не відповідає дійсності інформація, поширена телеканалом « Наш », про те, що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці - начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_2 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та не задеклароване авто класу «люкс»;

- в описі під всіма відеозаписами, розміщеними на каналі «НАШ» в YouTube, і які стосуються податківця ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 додати коментар наступного змісту: «Інформація поширена телеканалом «НАШ» не відповідає дійсності», та зазначити посилання на відеозапис спростування на каналі «НАШ» в «YouTube» (а.с. 1-18).

Позов мотивований тим, що у період часу з ІНФОРМАЦІЯ_3 на телеканалі «НАШ» у програмах «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_8», «ІНФОРМАЦІЯ_10», «ІНФОРМАЦІЯ_9», «ІНФОРМАЦІЯ_7» була поширена інформація, яка паплюжить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , як працівника ГУ ДПС України в Одеській області. В подальшому вказана інформація у вигляді запису телепрограм була розміщена на інтернет-сайті «НАШ», каналі «НАШ» в «YouTube».

Позивач зазначав, що у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_4 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_11» телеканалу «НАШ, демонструючи офіційне відео з архіву ГУ ДПС в Черкаській області, де виступав спікером ОСОБА_1 , телевізійний ведучий зазначив наступне: «В Одесі податківець з не задекларованим майном намагається створити корупційну схему, про це повідомляють Інтернет-видання голос.ua з посиланням на управління податкової служби. Мовляв, у перший день ОСОБА_1 подав запит на найбільших платників податків регіону та почав з`ясовувати хто і яким бізнесом займається. І вже за місяць облаштував грошові оборудки в своєму кабінеті, кажуть ЗМІ. Окрім того, в декларації посадовця вказано десять тисяч доларів. Хоча в Одеському податковому управлінні запевняють, що той має елітну нерухомість у столиці та авто класу «люкс». Більшу частину кар`єри ОСОБА_1 пропрацював в управлінні податкової служби в Черкаській області, а відповідальною за боротьбу з корупцією в регіоні була його дружина. Саме тому всі схеми залишалися не викритими, наголошують у джерелі» (перший епізод).

У випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_11» телеканалу «НАШ», демонструючи фотографії із зображенням позивача, що містяться у відкритому доступі в соціальних мережах, телевізійний ведучий ОСОБА_3 зазначив наступне: «Податки у власну кишеню. На Одещині чиновник податкової служби ОСОБА_1 розповів про корупційні схеми. Каже: особисто щомісячно передавав своєму керівнику тридцять-сорок тисяч доларів, збираючи данину з підприємств, які отримують відшкодування ПДВ. При цьому, собі скромний податківець лишав лише десять тисяч доларів. За словами ОСОБА_1 , керівництво податкової завдяки хабарам і «відкатам» легко заробляють до 200 000 доларів США на місяць. За даними ЗМІ сам ОСОБА_1 володіє елітною нерухомістю, відомостей про яку немає в декларації». Крім того, на телеканалі транслювали відеоматеріал нібито за участю позивача, де нібито останній розповідає подробиці передачі грошей невстановленій особі (другий епізод).

Також у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_10» телеканалу «НАШ» телевізійні ведучі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили наступне: «Один з працівників Одеської податкової служби розповів як щомісяця передавав 40 000,00 доларів своїй керівниці ОСОБА_6 . Собі він залишав близько 10 000,00 доларів. Щоправда зізнався: якби був нахабнішим, отримував би більше. І гроші ОСОБА_1 отримував, збираючи данину з підприємств, які отримують відшкодування ПДВ. За його словами, завдяки хабарам заробітки керівництва податкової можуть сягати до 200 000 доларів США. Давайте послухаємо…». При цьому, після оголошення вказаного тексту телеканал «НАШ» транслював відеоматеріал нібито з участю позивача, де нібито останній розповідав невстановленій особі подробиці передачі грошей (третій епізод).

Крім того, у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі ІНФОРМАЦІЯ_9 телеканалу «НАШ» телевізійні ведучі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає третьому епізоду. На каналі «НАШ» в «YouTube» розміщений відеозапис цієї програми (четвертий епізод).

У випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_7» телевізійні ведучі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у третьому епізоді. На каналі «НАШ» в «YouTube» розміщений відеозапис цієї програми (п`ятий епізод).

У випуску від ІНФОРМАЦІЯ_6 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_8» телеканалу «НАШ» телевізійні ведучі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 два рази (о 07 год. 59 хв. та о 10 год. 32 хв.) розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у третьому епізоді (шостий, сьомий епізоди).

У випуску від ІНФОРМАЦІЯ_6 у програмі ІНФОРМАЦІЯ_9 телеканалу «НАШ» телевізійні ведучі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у третьому епізоді, чим спричинили шкоду його честі, гідності та діловій репутації.

Посилався на те, що відповідач не надав жодних об`єктивних доказів чи посилань на конкретні джерела інформації, які б підтверджували, що позивач має незадеклароване майно чи доходи, намагався створити корупційну схему, облаштовував грошові оборудки в своєму кабінеті, має елітну нерухомість у столиці та авто класу «люкс». Ні позивач, ні його дружина до жодних схем не мають відношення, вироку суду, який би встановив причетність до корупційних схем немає, не задекларовані доходи та майно у подружжя відсутнє, що робить недостовірною поширену відповідачем інформацію.

Вказував, що не є ОСОБА_1 особа, яка зображена на відео, що присутнє у вищевказаних епізодах, яка нібито розкриває корупційні схеми в податковій сфері та ототожнюється телеканалом «НАШ» з позивачем.

Телеканал «НАШ» без жодної згоди та відома позивача оприлюднив приватні фотографії останнього у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_11» телеканалу «НАШ» та використав їх для формування у глядача хибної уяви об`єктивного висвітлення подій стосовно того, що нібито позивач розповідає на відео про корупційні схеми в податковій сфері.

Зазначав, що дії відповідача призвели до психологічних страждань позивача та його дружини, які стали наслідком розриву нормальних зв`язків з колегами по роботі, родичами, друзями, іншим звичним колом оточення внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації. Призвело до формування негативної робочої атмосфери в колі співробітників, що виражають зневагу до колеги, якого звинуватили в корупції в особливо великих розмірах, а також неможливості подальшої роботи позивача в органах ДПС України через недовіру до професійних та людських якостей, наслідком чого було звільнення позивача з посади (а.с. 1-18).

У грудні 2021 року директор ТОВ «НАШ 365» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Вказував, що позивачем зазначено недостовірну інформацію стосовно того, що ТОВ «НАШ 365» є власником каналу «НАШ» в «YouTube», адже товариство не є ані власником, ані адміністратором вищевказаного каналу та не має жодного відношення до спору в цій справі в частині, що стосується вказаного каналу. Тобто ТОВ «НАШ 365» є неналежним відповідачем у цій справі в частині позовних вимог, які стосуються вказаного каналу.

Стосовно доводів позивача, що відповідачем поширено в прямому ефірі спірні відеоматеріали, а також розміщено їх на інтернет-сайті «НАШ» зазначав, що за посиланнями, які зазначено в позовній заяві не вдалося відшукати відеоматеріали, відео за вказаними посиланнями є недоступними. Зазначене унеможливлює перегляд запису та достовірне встановлення змісту відео. Таким чином, стороною позивача не надано до суду належних і допустимих доказів щодо поширення відповідачем спірних відео, фото інформаційних матеріалів, не зазначено в чому саме, на його думку, полягає правопорушення, яким чином порушуються немайнові права позивача, у який спосіб, наслідки (а.с. 124-128).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «НАШ 365» про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії - залишено без задоволення (а.с. 162-172).

Не погодившись із рішенням суду, 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с. 175-182).

Не погоджувався з висновком суду судом першої інстанції, що стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, на підтвердження того, що оспорювана інформація є недостовірною. Вважає, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Вказував, що він не притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача щодо сталої корупційної діяльності позивача і підтверджується відповідями профільних державних органів на адвокатські запити. Позивач надав всі належні докази, що підтверджують недостовірність розповсюдженої інформації, а відповідач такі докази не спростував.

Звертав увагу на те, що з 11 лютого 2022 року канал «НАШ» припинив супутникове мовлення, а з початком воєнного стану 24 лютого 2022 року й інтернет-мовлення. Однак на усіх наданих до суду відеоматеріалах у лівому верхньому кутку міститься логотип «НАШ», що не спростовує факт розповсюдження недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 . При цьому, суд першої інстанції за наявності сумнівів щодо невідповідності наданих відеозаписів оригіналу міг витребувати такі відеозаписи у відповідача, однак, всупереч позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07 грудня 2021 року в справі № 905/902/20, цього зроблено не було, надані позивачем відеоматеріали не переглядалися та відповідно до оскаржуваного рішення є неналежними доказами (а.с. 175-182).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Вуж Д.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними поштові адреси, адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення позивача ОСОБА_1 , його представник - адвокат Вуж Д.В. в суді апеляційної інстанції не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Повідомлення ТОВ «Наш 365» повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за вказаною ним адресою, заяви про зміну адреси місця знаходження від вказаної особи не надходили (а.с. 215-234).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що відповідачем була поширена відносно нього наступна інформація:

1) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_4 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_11» телеканалу «НАШ» (ІНФОРМАЦІЯ_12): «….В Одесі податківець з незадекларованим майном намагається створити корупційну схему, про це повідомляють Інтернет-видання Голос.uа з посиланням на управління податкової служби. Мовляв, у перший день ОСОБА_1 подав запит на найбільших платників податків регіону та почав з`ясовувати хто і яким бізнесом займається. І вже за місяць облаштував грошові оборудки в своєму кабінеті, кажуть ЗМІ. Окрім того, в декларації посадовця вказано десять тисяч доларів. Хоча в Одеському податковому управлінні запевняють, що той має елітну нерухомість у столиці та авто класу «люкс». Більшу частину кар`єри ОСОБА_1 пропрацював в управлінні податкової служби в Черкаській області, а відповідальною за боротьбу з корупцією в регіоні була його дружина. Саме тому всі схеми залишалися не викритими, наголошують у джерелі….».

2) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_11» телеканалу «НАШ» (ІНФОРМАЦІЯ_13): «…Податки у власну кишеню. На Одещині чиновник податкової служби ОСОБА_1 розповів про корупційні схеми. Каже: особисто щомісячно передавав своєму керівнику тридцять-сорок тисяч доларів, збираючи данину з підприємств, які отримують відшкодування ПДВ. При цьому собі скромний податківець лишав лише десять тисяч доларів. За словами ОСОБА_1 керівництво податкової завдяки хабарам і «відкатам» легко заробляють до 200000,0 доларів на місяць. За даними ЗМІ сам ОСОБА_1 володіє елітною нерухомістю, відомостей про яку немає в декларації…».

3) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_10» телеканалу «НАШ» (ІНФОРМАЦІЯ_14): «…Один з працівників Одеської податкової служби розповів як щомісяця передавав 40000 доларів своїй керівниці ОСОБА_6 . Собі він залишав близько 10000 доларів. Щоправда зізнався: якби був нахабнішим, отримував би більше. І гроші ОСОБА_1 отримував, збираючи данину з підприємств, які отримують відшкодування податку на додану вартість. За його словами, завдяки хабарам заробітки керівництва податкової можуть сягати до 200000 доларів. Давайте послухаємо...».

4) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_20 у програмі ІНФОРМАЦІЯ_9 телеканалу «НАШ» (ІНФОРМАЦІЯ_15) телевізійні ведучі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у п. 3.

5) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_5 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_7» (ІНФОРМАЦІЯ_16) телевізійні ведучі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у п. 3.

6) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_6 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_8» телеканалу «НАШ» (ІНФОРМАЦІЯ_16) телевізійні ведучі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у п. 3.

7) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_19. у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_8» телеканалу «НАШ» телевізійні ( ІНФОРМАЦІЯ_17 ) ведучі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у п. 3.

8) у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_6 у програмі ІНФОРМАЦІЯ_9 телеканалу «НАШ» (ІНФОРМАЦІЯ_18) телевізійні ведучі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у п. 3.

За змістом ст. 277 ЦК України, ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, у т.ч. особою, якою поширено таку інформацію.

Поряд з цим, за змістом вказаних норм, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Пунктом 12 постанови визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

За наявним у справі витягом з реєстраційної картки видачі ліцензії на мовлення, ТОВ «НАШ 365» отримало відповідну ліцензію на мовлення телеканалу «НАШ» (а.с. 22).

Проте будь-яких об`єктивних доказів того, що ТОВ «НАШ 365» є власникомканалу «НАШ» в «YouTube» до суду не надано, відповідач також заперечив вказану обставину, а тому у частині позовних вимог щодо спростування недостовірної інформації на каналі «НАШ» в «YouTube» позивачем обрано неналежного відповідача.

За наданим до районного суду Звітом за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 04 листопада 2021 року № 441/2021-ЗВ, виконаним Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорциуму «Український центр підтримки номерів і адрес» на замовлення представника ОСОБА_1. - адвоката Шалько О.А., було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок за адресами у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_21 , міститься спростування оспорюваної позивачем інформації, поширеної вищевказаними джерелами, проте у справі відсутні об`єктивні докази належності цих джерел відповідачу.

До суду не надано доказів звернення сторони позивача до відповідача із запитом про отримання копії телепрограм інформаційних новин із оспорюваними позивачем відео-сюжетами.

Диск, який наданий стороною позивача до районного суду не є офіційним записом телепередачі однойменного телеканалу, через який за твердженням позивача було поширену оспорювану інформацію в «YouTube». і такий запис не дає можливості встановити час, дату виходу програми в ефір, перевірити достовірність інформації, наявність редакційного монтажу тощо (а.с. 25).

Висновок районного суду, що позивач чи його представник не звертались до суду за витребуванням копії вищевказаних оспорюваних позивачем відео-сюжетів із відповідними заявами в порядку ст.ст. 84,116 ЦПК України, відповідає фактичним обставинам справи і апелянтом не спростований. Такий висновок районного суду відповідає реалізації принципам змагальності (ст. 12 ЦПК України) і диспозитивності (ст. 13 ЦПК України), наявності процесуального обов`язку саме позивача довести факт поширення відповідачем оспорюваної позивачем інформації.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами поширення саме відповідачем - ТОВ «Наш 365» оспорюваної позивачем інформації.

Посилання апелянта на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2022 року у справі № 442/2432/22 за яким в іншій справі, іншу фізичну особу - відповідача було визнано поширювачем оспорюваної позивачем інформації цих висновків не спростовує, не містить встановлення преюдиційних обставин відносно відповідача ТОВ «Наш 365» у цій справі (761/21058/21), тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 15 вказаної постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

За змістом ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», в якому зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції.(див. рішення у справі «Лінґенс проти Австрії» (Lingens v. Austria) від 8 липня 1986, серія A, № 103, п. 46) (див. рішення у справі «Перна проти Італії» [ВП], заява № 48898/99, п. 40, від 25 липня 2001 року).

Стаття 10 Європейської Конвенції з прав людини захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу.

Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій.

Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес (див. рішення у справі «Сюрек проти Туреччини» (№ 1) [ВП], заява №26682/95, п. 61, ECHR 1999-IV).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 21 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998 року) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

Встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС в Одеській області та був звільнений з посади наказом Головного управління ДПС в Одеській області № 438-о від 05 квітня 2021 року за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 34-35). Тобто позивач на час виникнення спірних правовідносин перебував на державній службі і користувався державними ресурсами.

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 перебуваючи на вказаній керівній посаді державної служби має бути відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 просив спростувати недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію шляхом оприлюднення наступного спростування на телеканалі «НАШ» у програмах: «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_8», «ІНФОРМАЦІЯ_10», ІНФОРМАЦІЯ_9, «ІНФОРМАЦІЯ_7», на інтернет-сайті «НАШ», на каналі «НАШ» в «YouTube», оприлюднивши наступну інформацію: «Телеканал «Наш» повідомляє, що не відповідає дійсності інформація, поширена телеканалом « Наш », про те, що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці - начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_2 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс».

При цьому, позивачем не заявлено вимоги про визнання конкретної інформації, поширеної відповідачем, недостовірною.

Разом з тим, інформація, яку позивач просив оприлюднити, а саме, «що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці - начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_2, мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс» - містить журналістське посилання на відеоматеріали із зазначенням і коментуванням повідомлень особи, схожої на позивача ОСОБА_1 , тобто є не твердженням про факт, а є оцінкою отриманої інформації від певної особи та власними висновками від цієї інформації.

Доводи апелянта ОСОБА_1 та його представника, що на поширеному журналістами відео певну інформацію повідомляє не він, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив, оскільки такі доводи позивача об`єктивними доказами по справі, у т.ч. висновками технічної експертизи, не підтверджені, а висновки суду не можуть обґрунтовуватись припущеннями. При цьому, на запитання колегії суддів представник апелянта - адвокат Вуж Д.В. в суді апеляційної інстанції повідомив про відсутність доказів звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів, проведення експертиз (досліджень) оспорюваного позивачем відеозапису щодо встановлення певної особи, відео-повідомлення якої використано в журналістському розслідуванні, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 228-229).

Повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (див. рішення у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom», від 26 листопада 1991 року). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (див. п. 46 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» заява № 16695/04 від 15 липня 2010 року, остаточне 15 жовтня 2010 року).

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про інформацію» забороняються втручання у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом поширюваної інформації, зокрема з метою поширення чи непоширення певної інформації, замовчування суспільно необхідної інформації, накладення заборони на висвітлення окремих тем, показ окремих осіб або поширення інформації про них, заборони критикувати суб`єкти владних повноважень, крім випадків, встановлених законом, договором між засновником (власником) і трудовим колективом, редакційним статутом.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про інформацію» журналіст має право не розкривати джерело інформації або інформацію, яка дозволяє встановити джерела інформації, крім випадків, коли його зобов`язано до цього рішенням суду на основі закону.

За таких обставин, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, беручи до уваги те, що позивач є публічною особою, а оспорювана інформація, є допустимою критикою публічної особи, колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 березня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова