ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2891/23 Справа № 191/2981/19 Суддя у 1-й інстанції - Окладнікова О.І. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Синельниківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадщину та зміну черговості одержання права на спадщину,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

12.08.2019 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою, яку в подальшому було уточнено звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності та зміну черговості одержання права на спадщину.

В заяві позивач посилався на те, що з 14 вересня 1994 року він та ОСОБА_3 почали проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство. Із зазначеної дати вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, турбувалися один про одного, тобто проживали однією сім`єю фактично як родичі. Під час спільного проживання придбали гараж, оформили земельну ділянку в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку використовували для відпочинку та вирощування городини, фруктів. Квартира, в якій проживали позивач із ОСОБА_3 , належала останній на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2009 року, видане виконавчим комітетом Синельниківської міської ради.

З середини 2010 року ОСОБА_3 захворіла атеротромботичним інсультом, хронічною серцево-судинною недостатністю, хронічною ішемічною хворобою серця, гіпертонічною хворобою першої стадії. В подальшому здоров`я погіршувалось і відповідно до довідки МСЕК серії 10ААА №567370 з 15 березня 2012 року їй була встановлена друга група інвалідності безстроково. Останні роки життя ОСОБА_3 вже не могла пересуватися самостійно і обслуговувати себе, тобто знаходилась в безпорадному стані і постійно мала потребу в сторонньому догляді та допомозі. Весь цей час позивач доглядав за нею і ніс відповідні витрати на її лікування та утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

У померлої є рідний син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який постійно проживає в Росії і є спадкоємцем першої черги.

Щодо отримання спадщини в травні місяці 2019 року позивач звернувся до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори. Проте йому було повідомлено, що він не має права на спадщину померлої ОСОБА_3 , оскільки не являється офіційним родичем покійної.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив:

-встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 14 вересня 1994 року по день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

-визнати за ОСОБА_4 право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця четвертої черги,

-змінити черговість спадкування ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , включивши його до спадкоємців першої черги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Синельниківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадщину та зміну черговості одержання права на спадщину задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця четвертої черги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

12 січня 2023 року від позивача надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про часткове скасування рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року в частині зміни черговості спадкування та ухвалення нового рішення із визнанням за ОСОБА_1 права на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця першої черги.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_3 була особою похилого віку, мала потребу в постійному сторонньому догляді. Також судом не враховано факт тривалого надання апелянтом матеріальної допомоги померлій.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву в порядку ст.360 ЦПК України на апеляційну скаргу не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник позивача (апелянта) адвокат Носач Сергій Сергійович, який прийняв участь у справі у режимі відео конференції, доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції змінити, в частині зміни черговості спадкування.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.221-223), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У даній справі рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення питання про зміну черговості спадкування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1994 року по 11.02.2019 року проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено актом №142 від 12.07.2019 року, складений у присутності сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та затверджений начальником ЖЕК-2 ОСОБА_7 (а.с.10).

З 18.06.1996 року ОСОБА_1 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30.07.1999 року Синельниківським МРВУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.8).

ОСОБА_3 хворіла, перенесла інсульт, мала хронічну серцево-судинну недостатність, хронічну ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу першої стадії. В подальшому здоров`я погіршувалось і відповідно до довідки МСЕК серії 10ААА №567370 з 15 березня 2012 року їй була встановлена друга група інвалідності безстроково. ОСОБА_3 вже не могла пересуватися самостійно і обслуговувати себе, тобто знаходилась в безпорадному стані і постійно мала потребу в сторонньому догляді та допомозі (а.с.11-12, 17, 100-114).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане 15.02.2019 року Синельниківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді:

- земельної ділянки площею 0,100 га, розташованої на території садового товариства «Медик» Новогнідської сільської ради, для ведення садівництва, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ п 21475, виданого на підставі рішення Новогнідської сільської Ради народних депутатів №71 від 20 грудня 1999 року (а.с.20);

- квартира АДРЕСА_2 , яка належала їй на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради №214 від 20.08.2009 року (а.с.18);

- гараж по АДРЕСА_3 , площею 20,00 кв. м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.10.1997 р. №276/ФЗ, укладений через Придніпровську товарну біржу і зареєстрований в Синельниківському БТІ 03 грудня 1999 року за реєстраційним № 661 (а.с.19).

22 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори (а.с.135).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який постійно проживає в Росії, 18.02.2019 року звернувся до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.134).

З урахуванням того, що позивач не довів належними і допустимими доказами факт перебування спадкодавця на його матеріальному забезпеченні, що є однією з вимог для виникнення права на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті особи разом із спадкоємцем першої черги.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі N 592/1045/18- ц (провадження N 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі N 233/5990/18 (провадження N 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі N 200/12980/14 (провадження N 61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі N 195/707/19-ц (провадження N 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі N 331/6453/18 (провадження N 61-380св21).

За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів про наявність сукупності обставин, з якими закон пов`язує право зміни черговості на спадкування, а саме матеріальне забезпечення спадкодавця, надання будь-якої іншої допомоги, що має матеріалізоване вираження, тривалий час здійснення цих дій, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні вимоги про зміну черговості одержання права на спадщину за законом.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 14 березня 2023 року.

Судді: