СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/31/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бабич Н.Д.

секретаря судового засідання Стеблецького В.В.

боржника (скаржника) - ОСОБА_1

представника стягувача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду скаргу боржника ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження, дії якого оскаржуються: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій неправомірними та скасування постанов у виконавчому провадженні № 58144891,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2023 р. до суду надійшла вказана скарга, в якій скаржник просив визнати дії начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича та старшого державного виконавця Шевченківського відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича протиправними; скасувати постанову начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича від 13.01.2023 р. про результати перевірки законності виконавчого провадження; скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 13.01.2023 р. про скасування процесуального документу; скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 24.01.2023 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника.

Скарга мотивована тим, що 22.11.2018 р. Святошинським судом м. Києві винесено рішення у справі 759/16942/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. На виконання рішення суду було видано виконавчмй лист 18.01.2019 р. про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів (доходу) заробітку щомісяця, починаючи з 25.10.2018 р. і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 р. Постановою виконавця від 22.01.2019 р. розпочато виконавче провадження № 58144891. 13.07.2022 р., вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та відсутністю заборгованості, про що винесено відповідну постанову державним виконавцем та виконавчий лист повернуто до суду. Проте, 13.01.2023 р. начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м. Київ) Нідченком Д.Є. винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою постанова виконавця від 13.07.2022 р. скасована та зобов`язано державного виконавця Калюжного Є.Д. привести виконавче провадження № 58144891 у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадженян". Одночасно, 13.01.2023 старшим державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову від 13.07.2022 р. про закінчення виконавчого провадження. В подальшому, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м. Київ) Калюжним Є.Д. винесно постанову від 24.01.2023 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника. Як зазначив скаржник, згідно вказаної постанови з усіх видів доходів утримується аліменти в розмірі 25% в рахунок погашення заборгованості, а також продовжуються утримуватись аліменти в розмірі 1/6 ч., починаючи з 25.09.2022. Заборгованість відраховується з 25.09.2022 р., оскільки дитина поступила на магістратуру в КНЕУ ім. Вадима Гетьмана.

Як вказував скаржник дії начальника відділу та державного виконавця при винесені оскаржувальних постанов в частині скасування постанови від 13.07.2022 р. про закінчення виконавчого провадження та продовження стягнення, вважає протиправними в зв`язку з тим, що сплив строк на оскарження постанови державного виконавця, яка була оскаржена стягувачем до начальника відділу, в матеріалах виконавчого провадження відсутній сам виконавчий лист, який як вказав скаржник на день подання скарги перебуває в матеріалах справи в суді. Також зазначив, що виконавцем було порушено вчинення виконавчих дій з порушенням правил територіальної юрисдикції у відповідності до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". Зазначив також, що виконавче провадження не може бути розпочато знов, крім випадків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". Як вказав скаржник 30.06.2022 р. ОСОБА_3 здобула перший бакалаврський рівень вищої освіти, у зв`язку з чим постановою від 13.07.2022 р., виконавче провадження закінчено. Та, як зазначив останній Святошинським районним судом, рішеням якого присудженно сплату аліментів, досліджувались обставини щодо навчання у вищому навчальному закладі терміном навчання до 30.06.2022 р. Вступ до навчального закладу для здобуття нового освітнього рівня потребує дослідження нових обставин, термін навчання і тому подібне. Враховуючи, що навчання після 30.06.2022 р. не було предметом розгляду у суді справи за яким видано виконавчий лист. На підставі наведеного просив скаргу задовольнити.

Ухвалою суду від 21.02.2023 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд (а.с.135).

08.03.2023 р. до суду від представника стягувача надійшли письмові заперечення на скаргу, в якій представник стягуваач проти вимог скарги заперечував, зазначивши пи цьому, що ОСОБА_4 , після закінчення навчання після першого (бакалаврського) рівня продовжила своє навчання для здобуття другого (магістерського) рівня, з посиланням на те, що канікулярний період входить в період навчання. 30.09.2022 р. Державним вищим навчальним закладом КНЕУ ім. В.Гетьмана видано довідку № 2934 про те, що ОСОБА_3 є студенткою 5 курсу, час закінчення університету 30.12.2023 р. Виявивши порушення за виконаннря виконавчого листа у виконавчому провадення № 58144891, начальником відділу було зобов`язано державного виконавця привести виконавче провадження згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження". Також зазначив, що оригінал виконавчого листа було передано Печерському відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), після отримання його представником стугвача в суді 07.03.2023 р. Також зазначив, що ухвалою суд від 02.12.202 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, закрито провадження, у зв`язку з тим, що судом встановлено, що вже існує рішення суду від 22.11.2018 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання (а.с. 145-149).

16.03.2023 р. до суду від старшого державного виконавця надійшов відзив на скаргу, в якій виконавець заперечував проти вимог скарги, зазначивши, що діяв згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 168-175).

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав з підстав викладених в скарзі.

В судовому засіданні представник стягувача, вимоги скарги не визнав, проти задоволення заперечував з підстав викладених в заперечені на скаргу.

В судове засіданні державник виконавець не з`явився, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення не надходило.

Суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, оскільки їх неявка не перешкоджають її розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Суд, розглянувши скаргу, заслухавши доводи скаржника (боржника), представника стягувача, дослідивши матеріали скаргу та матеріали справи, зважаючи на строки розгляду, дійшов висновку про задоволення скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Судом встановлено, що Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі 759/16942/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання (а..с. 36-38).

На виконання рішення суду було видано виконавчмй лист 18.01.2019 р. про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на 1/6 частини усіх видів (доходу) заробітку щомісяця, починаючи з 25.10.2018 р. і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 р. (а.с. 51).

Ні учасники виконавчого провадження, ні державний виконавець із заявами про роз`яснення рішення суду щодо строку стягнення аліментів не зверталися.

Постановою державного виконавця від 22.01.2019 р було розпочато виконавче провадження № 58144891 (а.с.53).

13.07.2022 р. вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та відсутністю заборгованості про що винесено відповідну постанову державним виконавцем та виконавчий лист повернуто до Святошинського районного суду м.Києва , де останній зберігався до березня 2023 року (а.с.60, 61).

Як вбачається з матеріалів справи, після вступу ОСОБА_3 на 5-тий курс для здобуття другого (магістерського) рівня, Державного вищого навчального закладу КНЕУ ім. В.Гетьмана, час закінчення університету 30.12.2023 р. стягувач ОСОБА_2 , зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Таким чином встановлено, що стягувач фактично погоджувалась з постановою про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2022 р.

Проте, ухвалою суд від 02.12.202 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, закрито провадження, у зв`язку з тим, що судом встановлено, що прийнято рішення суду від 22.11.2018 р. за аналогічним позовом (а.с. 145-149).

Учасниками виконавчого провадження у встановленими законом строки до суду вказану постанову від 13.07.2022 р. про закінчення виконавчого провадження не було оскаржено, і лише 27.12.2022 р., після постановлення ухвали суду від 02.12.2022 р., було написано стягувачем заяву до начальника відділу виконавчої служби в порядку ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 104-107).

20.02.2023 р. до суду надійшла заява стягувача про видачу виконавчого листа (а.с. 63-66).

20.02.2023 р. згідно супровідного листа Святошинським районним судом м. Києва направлено засобами поштового зв`язку виконавчий лист адвокату Вегері А.А. (а.с. 78), однак останній отримав виконавчий лист особисто в суді в березні 2023 року, який передав на виконання до Печерського ВДВС у м.Києві. Ці обставини підтвердив в судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_5 .

Постановою начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича від 13.01.2023 р. про результати перевірки законності виконавчого провадження, визнано дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) такими, що вчинені з порушення вимог ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадженя", скасовано постанову державного виконавця Калюжного С.Д. від 13.07.2022 р., зобов`язано виконавця привести виконавче провадження № 58144891 з примусового виконання виконгавчого диста Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2019 р по спаві № 759/16942/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на 1/6 частини усіх видів (доходу) заробітку щомісяця, починаючи з 25.10.2018 р. і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 р. у відповідності до Закону України "Про виконавче провадженя" (а.с. 121-125).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 13.01.2023 р. про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2022 р. (а.с.127-128). При цьому, оригінал виконавчого листа не витребувано з Святошинського районного суду м. Києва, який на той час перебував в матеріалах судової справи.

Постановою державним виконавцем Шевченківського відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 24.01.2023 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника (а.с. 130-131).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до п. 7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Як вбачається з рішення суду від 22.11.2018 р. у справі 759/16942/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, предметом досліджувались обставини щодо навчання у вищому навчальному закладі терміном навчання до 30.06.2022 р.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За правовим аналізом наведених правових норм та враховуючи, що аліменти з боржника на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягнуто судом саме на час навчання до його закінчення,

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.02.2018 у справі № 205/1302/16 аліменти судом стягуються на утримання повнолітньої дитини саме на час навчання, тривалість якого може змінюватись та буде контролюватись в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини є преклюзивним.

Ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" передбачено рівні освіти, якими є дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Оскільки отримання першого (бакалаврського) рівень вищої освіти не свідчить про обов`язкове отримаення другого рівня освіти, та оскільки останне передбачає саме процедуру вступу на нього, то за переконання суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, саме закінчили навчання в Київському НЕУ ім. В.Гетьмана і в даному випадку немає місця канікулярного періоду, на який вказув представник стягувача.

Відтак наявність у довідці про навчання інформації про дату закінчення навчання, саме: 30.06.202 р., є датою закінчення навчання, та не зазначення у рішенні суду кінцевої дати закінчення навчання, є підставою подання до державного виконавця довідки про дату закінчення навчання, який має закінчити виконавче провадження лише з дати припинення навчання.

Тому за переконання суду винесення постанови 13.07.2022 р., державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а тому, з огляду на це, постанова начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича від 13.01.2023 р. про результати перевірки законності виконавчого провадження, є неправомірною, оскільки не грунтується на вимогах закону та підоягає скасуванню.

З аналогічних підстав підлягає скасування постанова старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 13.01.2023 р. про скасування процесуального документу.

Також підлягає скасуванню постанова старшого державного виконгавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 24.01.2023 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, оскільки остання винесена після постанови, яка підлягає скасуванню судом, як така, що винесена неправомірно та скасування вказаної постанови не передбачає вчинення будь-яких виконавчих дій, після її скасування.

Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд, вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою, оскільки звернення до суду з скаргою 15.02.2023 подане ОСОБА_1 в 10-денний строк з моменту коли скаржник дізнався про порушення його прав, а саме винесення зазначених постанов посадовими особами виконавчої служби, саме 06.02.2023р., що підтверджується датою прийняття документів за місцем роботи останнього (а.с.88) .

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 41, 124, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 10, 18, 126, 127, 431, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження, дії якого оскаржуються: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій неправомірними та скасування постанов у виконавчому провадженні № 58144891,- задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою.

Визнати дії начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерсвта юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича та старшого державного виконавця Шевченківського відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича протиправними.

Скасувати постанову начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича від 13.01.2023 р. про результати перевірки законності виконавчого провадження.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерсвта юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 13.01.2023 р. про скасування процесуального документу.

Скасувати постанову старшого державного виконгавця Шевченківського відділ державної виконавчої служби у м. Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 24.01.2023 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 23 березня 2023 року.

Суддя: Бабич Н.Д.