Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

за участю:

представника заявника: ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: Клименко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, в якій заявник просить встановити той факт, що ОСОБА_3 , яка була його бабусею, народилася на території Ружинського району Київської області (наразі це Житомирська область України), яка на момент її народження входила до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків - п`ять днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.09.2021 року заяву визнано не поданою та повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2021 року ухвалу від 02.09.2021 року скасовано та матеріали справи за заявою ОСОБА_2 повернуті для продовження розгляду.

В обґрунтування заяви сторона заявника зазначає, що ОСОБА_2 на даний час є громадянином Російської Федерації, проте, має намір набути громадянство України за територіальним походженням, для чого йому попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку, оскільки його бабуся - ОСОБА_4 народилася в Ружинському районі Київської області УРСР, що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим 16.12.1942 року Трубеевск ЗАГС Ворошиловского района.

Однак, на думку заявника, це є недостатнім для підтвердження факту народження бабусі на території УРСР, а саме щодо входження на момент народження бабусі території Ружинського районі Київської області до складу УРСР.

Пояснює, що у зв`язку з тим, що не є можливим надати територіальному управлінню ДМС України архівні документи про народження ОСОБА_3 для підтвердження факту її народження на території Ружинського району Київської області УРСР, змушений звернутися до суду, оскільки однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження до ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича для оформлення громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

06.12.2022 року до суду надійшли письмові пояснення від представника ДМС України, в якій представник просить залишити заяву без задоволення.

Посилається на те, що у додатках до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, знаходиться копія свідоцтва про смерть баби заявника, де зазначено, що « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженкою с. Трубневка Ружинського району Житомирської області, що не може підтверджувати факт народження даної особи на території України.

Згідно листа Державного архіву Житомирської області від 02.07.2021 року № Г-3863/01-1 неможливо підтвердити дату народження баби заявника - ОСОБА_3 , оскільки книга реєстрації актових записів про народження по Трубіївській сільраді Ружинського району за 1930 рік не надходила на зберігання.

Тобто, в наданих матеріалах відсутні документи, які надають можливість заявнику встановити факт народження родича на території України та отримати громадянство України за територіальним походженням, у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

У судовому засіданні представник заявника підтримала подану заяву та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи заперечував щодо задоволення поданої заяви з підстав, викладених в письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 293 ЦК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є бабцею заявника - ОСОБА_2 , що підтверджують: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 ; копія довідки про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

Як вбачається із змісту заяви, заявник просить встановити факт народження його баби - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території Ружинського району Київської області, яка на момент її народження входила до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки, що обумовлено необхідністю для набуття заявником громадянства України за територіальним походженням.

Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235- III.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 (в редакції від 27.06.2006 року №588/2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного - проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Пунктом 28 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду (п. 44 Порядку).

Так, у додатках до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, додано: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія запитів до Державного архіву Житомирської області; лист Державного архіву Житомирської області № Г-3863/01-І від 02.07.2021 року.

Зокрема, з копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , відновленого 16.12.1942 року та виданого «ЗАГС Ворошиловского района», на підставі якого у 1947 році виданий паспорт, вбачається, що місце її народження зазначене як «Трубеевск Ружинского района Киевской области», виправлення якого на «Киевская область Ружинский район р.н.с. Трубиевка» застережене підписом «зав. р/бюро ЗАГС» 16.12.1942 року, про що проведена в книзі актів громадянського стану про народження за 1942 рік грудня 16 відповідний запис за №184.

Разом з тим, згідно листа Державного архіву Житомирської області від 02.07.2021 року № Г-3863/01-1 книга реєстрації актових записів про народження по Трубіївській сільраді Ружинського району за 1930 рік не надходила на зберігання, тому неможливо підтвердити дату народження ОСОБА_3 .

При цьому, в копії свідоцтва про укладення 20.04.1950 року у м. Владивосток шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вказана національність ОСОБА_3 - українка та місце народження - «с.Трубневка, Ружинский район, Киевская область».

А в копії свідоцтва про смерть померлої у м. Владивосток ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 зазначено, що « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженкою с. Трубневка Ружинського району Житомирської області, що не може підтверджувати факт народження даної особи на території України, оскільки в жодному документі не визначено розташування місця її народження на території України, а віднесення населеного пункту до території України не входить до повноважень суду.

Можливо тільки зробити логічний умовивід, що Київська чи Житомирська області на той час перебували у складі територій, правонаступником щодо яких є Україна. Між тим, встановити достовірно місце народження баби заявника на території України не виявляється можливим.

Крім того, враховуючи військовий час на період 1942 року та подальше постійне проживання ОСОБА_4 у м. Владивосток, то можна лише домислити та припустити, що відновлення свідоцтва про народження останньої відбулось в 1942 році в «ЗАГС Ворошиловского района» саме у цьому місті, в якому родина опинилась, можливо, внаслідок евакуації з місця бойових дій, та фактично з її слів або зі слів родичів.

Однак рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а сторона заявника не вчинила жодних заходів для з`ясування більш конкретних обставин, які б вплинули на виявлення, навіть за ініціативою суду у разі неможливості їх одержання заявником, додаткових, прямих чи опосередкованих, доказів, які у їх сукупності свідчили б на користь заявленого факту та дослідження яких давало б підставу його достовірного встановлення.

Таким чином, в наданих матеріалах відсутні документи, які надають можливість встановити факт народження баби заявника саме на території України для подальшого отримання громадянства України за територіальним походженням.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Зокрема, доказами у цьому випадку можуть слугувати довідки органів місцевого самоврядування, картки прописки, інші документи, в яких чітко зазначений період проживання на території України, а також показання свідків.

В судовому порядку встановлюються саме ті фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистий чи майнових прав фізичної особи, а заявник не має можливості в позасудовому порядку одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Разом з тим, заявником не викладено достатніх обставин та не надано доказів вважати, що за викладених ним обставин можливо встановити факт, що має юридичне значення.

Так, представник ДМС заперечує щодо наданої заявником копії свідоцтва про народження як доказу з посиланням на те, що даний документ є неналежним та не має юридичної сили, оскільки виданий невідомим органом та не містить достовірних даних, запис в якому вчинено, вочевидь, зі слів.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи заявника та не приймає до уваги вказане свідоцтво про народження його баби як належний та допустимий доказ.

Отже, твердження заявника відносно того, що надані ним документи є достатніми для можливості підтвердити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась у Ружинському районі Київської області, яка на цей момент входила до складу УРСР, не підтверджені викладенням правових підстав та посиланням на належні докази для встановлення даного факту.

Керуючись Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 16 березня 2023 року.

Суддя: