Справа № 201/8070/22
Провадження № 2/201/3226/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши матеріали цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26 жовтня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди (а.с.1-6). У якій просить стягнути з Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінична лікарня ім. І.І. МЕЧНИКОВА, Дніпропетровської обласної ради") на користь ОСОБА_1 , матеріальні збитки у розмірі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп., загальна сума 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 коп..

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що він є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 липня 2022 № 1202-/14549. Восени 2021 року позивач переніс ГПМК за ішемічним типом. Отримував лікування за місцем проживання (Донецька обл.). За даними УЗД МАГ та СКТ-АГ виявлена патологія. В зв`язку з погіршенням самопочуття позивача, сімейним лікарем, для подальшого обстеження та вирішення питання щодо подальшого лікування було створено електронне направлення до КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради "».

Після обстеження в консультативній поліклініці позивач був госпіталізований до нейрохірургічного (судинного) відділення №1 лікарні ім. Мечникова.

25 липня 2022 року після проведення ангінографії на консиліумі лікарів, в присутності: зав. відділення судинної нейрохірургії ОСОБА_2 ; нейрохірург ОСОБА_3 : Заст. Головного лікаря ОСОБА_4 ; лікар ОСОБА_5 ; були визначені показання до ендоваскулярної операції (стентування сосуду сонної артерії). Також, лікарі зазначили, що операція безкоштовна, проте у закладу в наявності є не всі інструменти для операції, і пацієнту їх необхідно придбати за власний рахунок.

Для придбання інструментів, доньці позивача ОСОБА_6 було видано список з переліком необхідних інструментів (Додаток) та рекомендовано звернутися до офіційного дистриб`ютора телефон якого зазначено в цьому списку. Загальна вартість вказаних інструментів склала 55000 грн., що підтверджується рахунком на оплату № Н2ОН-04500 від 01 серпня 2022 року, видатковою накладною №728 від 01 серпня 2022 року, квитанцією на суму 47550,00 грн. та рахунком на оплату №265 від 01 серпня 2022 року, видатковою накладною №116 від 01 серпня 2022 року, квитанцією на суму 7468,00 грн.

Донька позивача звернулася з заявою до Заступника медичного директора по наданню екстренної медичної допомоги КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради "» Талабуєва О.М. у якій просила надати інформацію щодо наявності в лікарні інструментів для проведення операції зазначених у переліку для самостійного придбання. Проте, письмової відповіді на звернення не отримано, лише в усній розмові зазначили, що такі інструменти у лікарні відсутні.

Отже, на підставі викладених вище обставин, позивач не погоджується з діями відповідача, вважає їх протиправними, а тому для захисту своїх прав звертається з відповідним позовом до суду.

Відзиву від представника відповідача на адресу суду не надходило.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 жовтня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.65).

Ухвалою судді від 01 березня 2021 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.(а.с.66-67).

Фактичні обставини встановленні судом.

Відповідно до довідки від 27 липня 2022 року №1202-/14549 позивач є внутрішньо переміщеною особою, з зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . (а.с. 8).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №е7655 позивач знаходився на лікуванні та був прооперований у центрі судинної нейрохірургії КП «ДОКЛМ`ДОР», в період часу з 25 липня 2022 року по 09 серпня 2022 року. (а.с.13).

Згідно роздруківки наявної в матеріалах справи позивачу було надано лист з переліком необхідних позицій для операції, ті складові, яких не було в наявності, було обведено. (а.с.14).

Позивач 16 серпня 2022 року звертався до заступника медичного директора по наданню екстреної медичної допомоги КП «ДОКЛМ`ДОР» з проханням надати йому інформацію чи є в наявності у лікарні певні інструменти. (а.с.15).

Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 24 серпня 2022 року №2508/0/476-22, було надано відповідь, що працівники відділення судинної нейрохірургії лікарні діяли в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України у сфері охорони здоров`я виключно в інтересах пацієнта. (а.с.16-17).

Відповідно до відповіді Національної служби здоров`я України (НСЗУ), між НСЗУ та відповідачаем укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0158-Е122-Р000, до якого, зокрема включено надання медичної допомоги за пакетом медичних послуг «Хірургічні операції дорослим та дітям у стаціонарних умовах». Згідно з пунктом 36 Договору, надавач не має права висувати незаконну вимогу щодо оплати за надані медичні послуги, включаючи оплату лікарських засобів та медичних виробів, що входять до програми медичних гарантій і які надаються пацієнту безоплатно згідно з цим договором, пацієнтами (іншими особами, пов`язаними з пацієнтами) в будь-якій формі, яка є попередньою чи наступною умовою для отримання пацієнтами медичних послуг, що надаються згідно з цим договором, і повинен здійснювати контроль за тим, щоб працівники i надавача та підрядники не вимагали від пацієнтів таку винагороду. Порушення зазначених вимог є підставою для притягнення до відповідальності надавача у порядку, передбаченому законом та цим договором. В той же час, лікарські засоби та вироби медичного призначення, які заклад охорони здоров`я отримує через централізовані закупівлі, не включаються до тарифу на медичні послуги за програмою медичних гарантій. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я закріплено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 № 298 (зі змінами). (а.с.18-21).

Відповідно до рахунку на оплату №И2ОН-04500 від 01 серпня 2022 року, позивач сплатив грошові кошти у розмірі 47 550 грн. на користь ТОВ «Іридіум» за необхідні для операції медичні пристрої. (а.с.22).

Відповідно до рахунку на оплату №265 від 01 серпня 2022 року, позивач сплатив грошові кошти у розмірі 7 468 грн. на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_7 за необхідні для операції медичні пристрої. (а.с.25).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Норми статей 1173, 1174 ЦК України, як вказано вище, є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за дії бездіяльності органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність майнової шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (протиправною поведінкою) і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. А суд має самостійно встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення шкоди, оцінивши надані сторонами докази.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З аналізу позовної заяви та доданих до неї доказів, суд не вбачає порушень з боку відповідача, адже з огляду на надані відповіді від Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 24 серпня 2022 року №2508/0/476-22 та Національної служби здоров`я України (НСЗУ), даними органами не встановлено порушень, які б свідчили про незаконну вимогу щодо оплати за надані медичні послуги, включаючи оплату лікарських засобів та медичних виробів, що входять до програми медичних гарантій і які надаються пацієнту безоплатно.

Позивачем не надано належних доказів про факт того, що медичні пристрої які були придбані ним за власний рахунок, фінансувались та перебували на балансі відповідача, відповідно до договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0158-Е122-Р000, на який посилається Національна служба здоров`я України (НСЗУ) у своїй відповіді.

Крім того Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації у своїй відповіді зазначає, що взагалі не вбачає порушень з боку відповідача.

Також варто зазначити, що операція на яку позивачем було придбано вищезазначені медичні пристрої, була проведена якісно, про що свідчить задовільний стан позивача при виписці з лікарні та відсутність скарг з його боку на стан здоров`я.

Як роз`яснено у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Втім, позивачем згідно із вищеокресленими вимогами процесуального закону не доведено належними, допустимими і достовірними доказами в розумінні ч. 1, 2 ст. 77, ст. 79, 80 ЦПК України обставин, на підставі яких можна встановити неправомірність дій відповідача.

У даній цивільній справі не встановлено складу делікту, а саме складової факту неправомірності дій Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради», а також не доведення заподіяння позивачу майнової шкоди протиправними діями відповідача, і як наслідок відсутність причинного зв`язку.

Суд врахував, що позивач не довів факту незаконної вимоги щодо оплати за надані медичні послуги, включаючи оплату лікарських засобів та медичних виробів, що входять до програми медичних гарантій і які надаються пацієнту безоплатно, а також факту того, що придбані ним медичні пристрої дійсно підлягали фінансуванню з боку держави та надавались на безоплатній основі, тому відсутні підстави для покладення на відповідача цивільно-правового обов`язку з відшкодування матеріальних збитків та майнової шкоди.

Сам лише факт купівлі медичних пристроїв не є належним доказом також втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому також завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку , що позивачем не надано доказів на підтвердження існування обставин, що є передумовою відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно, а також не встановлено порушення прав позивача та протиправності діяння Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради», з огляду на що позовні вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Демидова