ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 387/989/21

провадження № 22-ц/4809/405/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року у складі судді Майстера І.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_4 зазначав, що відповідно до розписки від 09.09.2013 ОСОБА_5 одержав грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 500 000 грн в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за земельний пай розміром 6,33 га, який належав ОСОБА_5 на підставі державного акта серії КР№:02:00:264, виданого 01.02.1999.

Згідно другої розписки від 09.09.2013, ОСОБА_5 одержав грошові кошти від позивача грошові кошти в сумі 500 000 грн в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за земельний пай розміром 5,37 га, який належав ОСОБА_5 на підставі державного акта серії КР№052471, виданого 04.02.2004.

Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого батька - ОСОБА_5 все майно.

Представник позивача зазначав, що ним 12.07.2019 на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення коштів у розмірі 1 000 000 гривень.

Приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. 18.09.2019, також, подано претензію позивача як кредитора до відповідача, яка є спадкоємцем, щодо повернення коштів в розмірі 1 000 000 гривень.

Обгрунтовуючи правову природу боргу спадкодавця, представник позивача зазначав, що відповідно до розписок від 09 вересня 2013 року ОСОБА_5 одержав від позивачки грошові кошти у розмірі 1 000 000 гривень на виконання договірних домовленостей стосовно купівлі- продажу земельних ділянок. Договір купівлі-продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення домовилися укласти в майбутньому, а тому передані позивачем грошові кошти у загальному розмірі 1 000 000 грн є авансом, який підлягав поверненню.

Проте між сторонами не було укладено договір купівлі-продажу на виконання яких передано кошти.

Посилаючись на те, що відповідачка як спадкоємиця боржника ОСОБА_5 відмовляється задовольнити вимоги позивача як кредитора одноразовим платежем, просив звернути стягнення на спадкове майно, яке за життя належало спадкодавцю , власником якого, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 №705 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 №704, є ОСОБА_2 а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0266 площею 5,3709 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0264 площею 6,3276 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про недоведеність наявності зобов`язань відповідача перед позивачем, виходячи зі змісту розписок від 09.09.2013, що виключає можливість задоволення позовних вимог про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі в порядку 2 ч.2 ст.1282 ЦК України.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Зокрема зазначав, що відповідач, як спадкоємець ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, прийняла обов`язок останнього повернути кошти у сумі 1 000 000 грн., оскільки до складу спадщини входять не тільки права, а й обов`язки, що належали ОСОБА_5 і не припинилися внаслідок його смерті. Такі обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка витребувана судом та долучена до матеріалів справи.

Відповідач прийняла та оформила спадщину, яка оцінюється на загальну суму 397 527,50 грн а тому остання відповідає перед позивачем як кредитором спадкодавця саме в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Вважає, що місцевим судом встановлені усі обставини для застосування матеріально-правової конструкції, передбаченої ч. 2 ст .1282 ЦК України. Натомість, встановивши усі обставини, які підлягають встановленню у спірних правовідносинах, місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права щодо правової природи боргу спадкодавця.

ОСОБА_4 зазначає, що суд у частині правової природи боргу дійшов до висновку, що між сторонами не укладено жодних правочинів стосовно спірних земельних ділянок, у тому числі попереднього договору, а тому правила статті 570 ЦК України у спірних правовідносинах не застосовуються. Однак, такі висновки вважає хибними, оскільки місцевий суд ототожнив поняття завдатку та поняття авансу, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказував, що враховуючи положення статті 570 ЦК України, сума, яка вказана в розписках від 09.09.2013, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Оскільки договорів купівлі-продажу, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такі договори у майбутньому, то передана грошова сума є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

На думку представника позивача, місцевий суд, ототожнивши суть понять завдатку та авансу, неправильно застосував норми матеріального права, мотивуючи своє рішення виключно відсутністю укладеного між сторонами правочину. При цьому, місцевий суд залишив поза увагою, що сама по собі обставина відсутності між сторонами укладеного договору і визначає, що одержані ОСОБА_5 кошти від Позивача є саме авансом, який підлягає безумовному поверненню Позивач) незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Зауважив, що у справі № 394/955/19 так і у справі № 394/893/20 суди встановили обставину отримання ОСОБА_5 коштів від позивача у сумі 1 000 000 гри., що підтверджується розписками від 09.09.2013, однак вирішували справи виключно в межах підстав позову. Правової оцінки щодо повернення таких коштів саме як авансу суди у вказаних справах не надавали.

Вважає, що обставини справи судом першої інстанції встановлені повно і правильно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні спору, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову про звернення стягнення на спадкове майно.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що під час розгляду справи судом першої інстанції об`єктивно та всебічно досліджено наявні матеріали справи в результаті чого зроблено правомірні висновки.

Вказала, що відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, право вимоги в кредитора настає з дати отримання спадкоємцями свідоцтва про спадщину. В свою чергу, вона отримала свідоцтво на спадщину після смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник позивача 12.07.2019 направив їй вимогу про погашення заборгованості за договором позики у розмірі 1000 000 грн. Тобто, вимога про погашення заборгованості надіслана відповідачу, ще до настання такого права у возивача, поза межами допустимого строку визначеного ст. 1281 ЦК України.

Звернула увагу, що за наслідками дослідження в судовому порядку матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що така справа не містить будь якої вимоги кредитора до спадкоємців зокрема спадкова справа не містить доказів боргових зобов`язань ОСОБА_5 перед його кредиторами.

Нормами матеріального права не передбачений такий спосіб звернення стягнення, як визнання права власності на майно за кредитором, а тому звернення стягнення в майбутньому буде реалізовано за процедурою здійснення продажу майна через електронні торги.

Позивач в порядку ч. 2 ст. 1282 ЦК України просить суд звернути стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі, що є неприпустимим з огляду на те, що ані спадкодавець, ані спадкоємець не є боржниками згідно з сумнівними розписками, на яких відсутній підпис як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_1 .

Просила залишити рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2022 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

Згідно розписки від 09.09.2013 ОСОБА_5 одержав грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 500 000,00 грн в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за земельний пай в кількості 6,33 га, державний акт серія КР №:02:00:264 виданий 01.02.1999 (т.1 а.с.7).

Згідно розписки від 09.09.2013 ОСОБА_5 одержав грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 500 000,00 грн в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за земельний пай в кількості 5,37 га, державний акт серія КР №052471 виданий 04.02.2004 (т.1 а.с. 8).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.03.2019 Ганнівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 приватний нотаріус Новоархангельского районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. посвідчила, що на підставі заповіту посвідченого Мар`янівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 18.01.2019 зареєстрованого у реєстрі №1, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки розміром 5,3709, кадастровий номер :02:000:0266 (т.1 а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 приватний нотаріус Новоархангельского районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г., посвідчила, що на підставі заповіту посвідченого Мар`янівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 18.01.2019 зареєстрованого у реєстрі №1, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки розміром 6,3276, кадастровий номер :02:000:0264 (т.1 а.с. 11).

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 09.11.2021 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0264 становить 214307,69 гривень (т.1 а.с. 14).

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 09.11.2021 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0266 становить 183219,81 гривень (т.1 а.с. 15).

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2020 у справі №394/955/19 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою відмовлено (т.1 а.с. 30-31).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 23.09.2020 у справі №394/955/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2020 залишено без змін (т.1 а.с. 32-34).

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2021 у справі №394/893/20 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с. 35-37).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16.09.2021 по справі №394/955/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2021 залишено без змін ( т.1 а.с.38-40).

Відповідно до вимоги про погашення заборгованості з договором позики від 12 липня 2019 року, адвокат Балюра С.В. направила на адресу ОСОБА_2 вимогу щодо погашення боргу та повернення позики в розмірі 1000000 гривень протягом 15 днів з моменту отримання вимоги (т.2 а.с.142).

Суд також з`ясував та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що оригінали спірних розписок від 09.09.3013 долучені ОСОБА_1 у судову справу №394/955/19.

Також в судовому засіданні суд дослідив копію спадкової справи та з`ясував, що земельні ділянки кадастровий номер :02:000:0264 та :02:000:0266 успадковані ОСОБА_2 за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 (т.1 а.с.135-179).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що кошти передані ОСОБА_5 в загальному розмірі 1 000000 грн є авансовими платежами за майбутніми договорами купівлі-продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення після зняття мараторію, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1282 ЦК україни.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною третьою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Зв правилами ч. 2 чст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

З матеріалів спадкової справи №22/2019, відкритої після смерті ОСОБА_5 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та відповідач (а.с. 70, 71, том 1).

18 вересня 2019 року приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р. Г. було подано претензію кредитора ОСОБА_1 до спадкоємця ОСОБА_2 щодо погашення заборгованості в сумі 1 000 000 грн боргу, що підтверджено копією даної претензії, яка містить відмітку про її отримання нотаріусом.

Зазначений факт пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, в в строки і порядку передбаченому статтіею 1281 ЦК України, встановлено постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, у якій беруть участь ті самі особи, що згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню (а.с. 38-40, том 1).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_2 .

З матеріалів справи убачається, що 09 вересня 2013 року було написано дві розписки, за змістом яких ОСОБА_5 одержав грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі по 500 000,00 грн за кожною (всього 1 000 000 грн), в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за земельний пай в кількості 6,33 га, державний акт серія КР №:02:00:264 виданий 01.02.1999 та за земельний пай в кількості 5,37 га, державний акт серія КР №052471 виданий 04.02.2004.

Аргументи спадкоємця про те, що її батько - спадкодавець ОСОБА_8 не підписував вказаних розписок є безпідставними, оскільки відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що розписки від 09 вересня 2013 року видані (підписані) не спадкодавцем чи поза його волею.

Крім того, факт видачі таких розписок встановлено згаданою вище постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року і доказування не потребує.

Обгрунтовуючи позов, позивач ОСОБА_1 зазначила, що кошти в розмірі 1000000 грн були передані боржнику ОСОБА_8 як завдаток в рахунок платежів за договорами купівлі-продажу землі, які вони мали укласти, а оскільки ці договори не відбулися, тому передана грошова сума є авансом, яка підлягає поверненню.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Досліджуючи письмові документи необхідно виявляти їх справжню правову природу незалежно від їх найменування і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зміст розписок написаних 09 вересня 2013 року ОСОБА_5 свідчить про одержання останнім від ОСОБА_1 грошей в розмірі 1000000 грн на виконання договірних зобов`язань щодо укладення у майбутньому договору купівлі - продажу землі. Зазначений факт також встановлений з постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року і доказування не потребує.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договори купівлі-продажу землі, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такі договори у майбутньому, то передана позивачкою ОСОБА_5 грошова сума у загальному розмірі 1 000 000 грн є авансом, який підлягає поверненню.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18).

ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 не здійснила одноразового платежу в рахунок задоволення вимог ОСОБА_1 в межах вартості отриманого в спадщину майна, тобто має місце мовчазна відмова спадкоємця у здійсненні одноразового платежу.

У такому разі, оскільки зобов`язання ОСОБА_2 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 залишається не виконаним, то вимоги ОСОБА_1 про звернення стягнення на земельні ділянки відповідно до статті 1282 ЦК України підлягають задоволенню у межах вартості успадкованого майна.

Зважаючи, що задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна, тому визначення вартості спадкового майна є важливим, оскільки саме ця сума має бути зазначена як розмір боргу, на який накладається стягнення.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельне ділянки станом на 09.11.2021 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельно; ділянки кадастровий номер :02:000:0264 становить 214 307,69 грн. (а.с. 14, том 1).

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельне ділянки станом на 09.11.2021 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0266 становить 183 219,81 грн. (а.с. 15, том 1).

Таким чином, відповідач прийняла у спадщину земельні ділянки, вартість яких оцінюється на загальну суму 397 527,50 грн., а тому вона має відповідати перед позивачем як кредитором спадкодавця саме в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки позивач заявляє вимоги лише в межах вартості земельних ділянок, апеляційний суд вважає за доцільне звернути стягнення на спадкове майно спадкоємця вартістю земельних ділянок.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 369/11454/13 (провадження № 61-15584св18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 758/8325/16-ц (провадження № 61-17288св18) та у постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19 (провадження № 61-16824св20).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції не надав оцінку відповідним доводам позивача, не дотримався встановленого статтею 89 ЦПК України принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

За таких обставин висновки суду першої інстанції не відповідають положенням статей 263-265 ЦПК України та є помилковими.

Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, який неповно встановивши фактичні обставини справи, ухвалив рішення із порушенням норм процесуального права, невірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, відповідно до положень статті 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звернути стягнення на спадкове майно, яке за життя належало ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого є ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 № 705 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2019 № 704, а саме на:

-земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0266 площею 5,3709 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 33844471 від 25 жовтня 2019 року;

-земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0264 площею 6,3276 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 33843374 від 25 жовтня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич