У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 Справа №607/16227/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С. М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ходюк К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

В судові засідання 27.02.2023 та 22.03.2023 позивач ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Ващук Я.С. не з`явились з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи на вказані судові засідання позивачка повідомлена належним чином, що доводиться наявними в матеріалах справи розписками адвоката Ващука Я.С. Про причини неявки позивачка суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи сторона позивача не подавала, а також в матеріалах справи відсутня заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ходюк К.М. заявила клопотання про залишення позову без розгляду в зв`язку із повторною неявкою в судове засідання позивачки.

Надавши правову оцінку зазначеним обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (частини 1, 2, пункт 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Цією нормою права визначено два випадки у яких суд залишає позовну заяву без розгляду: 1) якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання; 2) позивач не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Слід зауважити, що у першому випадку законодавець не встановлює жодного зв`язку між повторною неявкою позивача у судове засідання та причинами таких дій.

Ця обставина свідчить про те, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання, поважність причин такої неявки не має значення при вирішенні питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Водночас, слід зазначити, що згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, законом чітко визначено, що навіть у разі неявки учасника справи (яким є і позивач) у судове засідання з поважних причин, відкласти розгляд можливо лише один раз.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав передбачає його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк, та покладає на нього обов`язок добросовісно користуватись своїми правами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

КЦС в складі Верховного Суду 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 зробив наступний правовий висновок: «…повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду навіть за наявності поважних причин такої неявки.».

Відтак, позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати свої процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані.

Суд розцінює неявку сторони позивача у судові засідання як втрату зацікавленості в кінцевому результаті й переслідуванні мети максимально сприяти у розгляді справи.

Окрім цього, на адресу суду не надходило заяв про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди слід залишити без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, який не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись ст.ст.257, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду не позбавляє його права звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич