Справа № 758/2280/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2023 року Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Будзан Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, а саме накладення арешту на нерухоме майно - п`ятикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 221,4 кв.м., житлова площа 139,8 кв. м., що належить ОСОБА_2 на підставі договору про поді майна подружжя №1970 виданого 09.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., із забороною вчинення будь-яких дій реєстраційних дій, та зупиненням реалізації вказаного майна з електронних торгів.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що вона є поручителем по кредитному договору, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , та у період дії кредитного договору з 2006 по 2017 роки сплачувала тіло та відсотки, що загальною сумою становить близько 600 000 дол США. Разом із тим, забезпеченням виконання вказаного договору є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , шо належить відповідачу на праві власності. У подальшому, позивачці стало відомо, що вказана квартира може бути реалізована з торгів для погашення інших вимог кредитора до відповідача, та на даний час виконавче провадження зупинено на підставі абз. 1 п. 4 наказу МЮУ від 10.06.2022 №2345/5 «Про деякі питання примусової реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні в період дії воєнного стану». Крім того, вказує, що таке майно перебувало під іпотекою, іпотекодержателем якої був ПАТ «Укрсоцбанк» та право вимоги за якою перейшло до ТОВ «Довіра та Гарантія», а в подальшому до ТОВ «ФК Укрфінстандарт» та позивачки. Задля вірного оформлення взаємовідносин, ОСОБА_1 було викупено залишок заборгованості за кредитним та іпотечним договорами, та у подальшому, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме зареєстровано право власності на квартиру. Разом із тим, оскільки на даний час права останньої як кредитора та іпотекодержателя оскаржені, та існує реальна загроза відчуження, продажу та/або перереєстрації майна, яке є єдиним гарантом погашення боргу, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказане майно із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Так, заявниця просить накласти арешт на спірну квартиру. При цьому у заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову, не надано доказів щодо вартості вказаної квартири, не додано доказів на підтвердження факту виставлення такого майна на торги, а також обставин, які описані у заяві про забезпечення позову, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та майбутніх позовних вимог.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту майбутніх позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є недоведеною, у зв`язку із чим, на даному етапі суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН