Дата документу 06.03.2023
Справа № 501/4271/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позову ОСОБА_1 , місце реєстрації (проживання): АДРЕСА_1 ,

до

відповідачів:

1 Приватного підприємства «Нива В.Ш.», місце знаходження: 21000, м.Вінниця Вінницької області, вул. Кропивницького, буд. 12/1

2 ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

третя особа: Чорноморський міський відділ ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місце знаходження: м.Чорноморськ Одеської області, вул.В.Шума, буд.21

предмет та підстави позову: про стягнення збитків,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Главацький Ю.А.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 14.12.2020 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Нива В.Ш.», ОСОБА_2 (третя особа: Чорноморський міський відділ ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення збитків, згідно якого просить суд стягнути з Приватного підприємства «Нива В.Ш.» та ОСОБА_2 солідарно 362 406 грн. в рахунок спричинених йому матеріальних та моральних збитків.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2014 по справі №501/6286/13-ц зобов`язано Приватне підприємство «Нива В.Ш.» передати йому (позивачу) транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO модель LANOS TF 69Y, 2008 року випуску, біжового кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , типу ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позивач стверджує, що вказане рішення навмисно не виконано посадовими особами відповідача та ОСОБА_2 , а також посадовими особами третьої особи.

Згідно внесених відомостей до ЄРДР, 27.07.2017 зареєстровано кримінальне правопорушення за №0000893 щодо навмисного невиконання вказаного рішення суду, позивач визнаний потерпілим, слідство триває, встановлюється коло причетних осіб, тощо.

Позивач вказує, що вказаним кримінальним правопорушенням йому спричинені матеріальні збитки у сумі 12716 доларів США, що становить у національній грошовій одиниці 362 406 грн. (12716 х 28,5), а також спричинені моральні збитки, які оцінюються позивачем у розмірі не менше спричинених матеріальних збитків, тому що діями відповідачів та терретої особи був суттєво порушений щоденний ритм, для поповнення якого позивачу потрібні значні кошти та додаткові витрати, які він поніс у зв`язку із сплатою кредиту та кредитної ставки, була зірвана підприємницька діяльність позивача.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Главацький Ю.А. 13.07.2022 наджв до суду відзив на позов (а.с.97-98, просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що:

- позивачем не надано доказів, що діями ОСОБА_2 позивачу заподіяна матеріальна та моральна шкода, не обґрунтовано розмір заявлених вимог, не надано розрахунку вимог;

- позовна заява не містить відомості моральної шкоди;

- у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №6709-071/08 Р від 29.09.2008 ПАТ КБ «Правекс Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості;

- рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.10.2013 стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» у розмірі 65437,25 грн. та судовий збір у розмірі 654,37 грн.;

- у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2014 по справі №501/6286/13-ц є згадування про Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2013 по справі №815/5637/13-а, якою задоволено адміністративний позов ПАТ КБ «Правекс Банк» до відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції, частково та зобов`язано відділ ДВС Іллічівського міського управління юстиції звільнити з-під арешту майно: транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 і перебуває в заставі ПАТ КБ «Правекс Банк»;

- вказаний арешт накладено відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП №35405064 з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф202 від 21.02.2013 на користь Управління пенсійного фонду України в м.Іллічівськ Одеської області;

- в подальшому вказаний автомобіль державним виконавцем передано на реалізацію на електронні торги, який 16.03.2015 реалізовано, тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на пояснення, викладені у відзиві на позов.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 12.12.2020 справа розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.14 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30.12.202 позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Нива В.Ш.», ОСОБА_2 (третя особа: Чорноморський міський відділ ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення збитків направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) Вінницького міського суду Вінницької області (а.с.25-26 т.1).

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області справу повернуто до Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.31 т.1).

Підставою для повернення матеріалів вказаного позову стало те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 04.01.2016 здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи - відповідача ПП «Нива В.Ш.», номер запису: 5012744, підстава: судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 22.12.2015 №902/156/15 Господарський суд Вінницької області.

Матеріали цивільного позову надішли до Іллічівського міського суду Одеської області 15.02.2021 (а.с.32 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 17.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки місця перебування (знаходження) відповідачів по справі знаходяться в різних місцях, що територіально не відноситься до підсудності до Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.37-38 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу (а.с.41-42 т.1).

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.01.2022 ухвалу судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25.02.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду по суті (а.с.67-69 т.1).

Матеріали цивільного позову надішли до канцелярії Іллічівського міського суду Одеської області 11.03.2022 (а.с.71 т.1).

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.03.2022 матеріали справи розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.72 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.03.2022 відкрито провадження у справі (а.с.73-74 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.07.2022 витребувано докази по справі (а.с.113-114, 119-121 т.1).

В судовому засіданні 13.07.2022 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.115-116).

В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві.

Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях інших учасників по справі, їх викликів (повідомлень) в судові засідання.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В матеріалах справи містяться докази, в яких відповідач - Приватне підприємстве «Нива В.Ш.» та третя особа: Чорноморський міський відділ ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), їх представники належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду справи, їх повідомлення здійснювалось з дотриманням процесуального законодавства (а.с.75-77, 85-86, 94-96, 122- 126, 138-139, т.1; а.с.1, 6-8, 12-15, 19-20, 24-27 т.2).

Разом з тим, відповідач - Приватне підприємстве «Нива В.Ш.» та третя особа: Чорноморський міський відділ ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), їх представники в судові засідання не з`являлися, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 18.03.2022 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2014 по справі №501/6286/13-ц зобов`язано Приватне підприємство «Нива В.Ш.» передати йому (позивачу) транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO модель LANOS TF 69Y, 2008 року випуску, біжового кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , типу ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.3-5).

У рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2014 по справі №501/6286/13-ц є згадування про Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2013 по справі №815/5637/13-а, якою задоволено адміністративний позов ПАТ КБ «Правекс Банк» до відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції, частково та зобов`язано відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції звільнити з-під арешту майно: транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 і перебуває в заставі ПАТ КБ «Правекс Банк».

Вказаний арешт накладено відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП №35405064 з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф202 від 21.02.2013 на користь Управління пенсійного фонду України в м.Іллічівськ Одеської області (а.с.194-196 т.1).

Автомобіль марки DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 державним виконавцем передано на реалізацію на електронні торги, який 16.03.2015 реалізовано (а.с.104-105 т.1).

Згідно внесених відомостей до ЄРДР, 27.07.2017 зареєстровано кримінальне правопорушення за №0000893 щодо невиконання вказаного рішення суду по справі №501/6286/13-ц щодо передачі автомобілю (а.с.11).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.10.2013 стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» у розмірі 65437,25 грн. та судовий збір у розмірі 654,37 грн. (а.с.99 т.1).

Також, судом досліджено копії матеріалів виконавчого провадження №41920445 з примусового виконання виконавчого листа №501/4311/13-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 65437,25 грн. (а.с.141-251 т.1).

IV. Оцінка Суду.

Згідно положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі" оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 22.01.2013 (справа №3-72гс12) за змістом ст.1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Таким чином необхідною підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування збитків є одночасна наявність чотирьох умов: протиправна поведінка, дії або бездіяльність особи, негативний результат такої поведінки (збитки), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина особи.

Разом з тим відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідачів, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, вину особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, тому позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2014 по справі №501/6286/13-ц зобов`язано Приватне підприємство «Нива В.Ш.» передати йому (позивачу) транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO модель LANOS TF 69Y, 2008 року випуску, біжового кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , типу ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.3-5).

Згідно мотивуючої частини рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2014 по справі №501/6286/13-ц вказано, що:

«Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2013 р. по справі №815/5637/13-а було задоволено адміністративний позов ПАТ КБ «Правекс-банк» до відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції, ДАІ Київського району м.Одеси (за участю третіх осіб на стороні відповідача - УПФ України в м.Іллічівськ, ПП «Нива В.Ш.», ОСОБА_2 ) частково та зобов`язано відділ ДВС Іллічівського міського управління юстиції звільнити з-під арешту майно, а саме: транспортний засіб Daewoo д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 і перебуває у заставі ПАТ КБ «Правекс-банк» (а.с.9-13).

Із постанови суду на а.с.9-13 слідує, що 17.03.2011 р. відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вимогою УПФ України в м. Іллічівськ, що постановою державного виконавця від 18.08.2011 р. накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено його розшук, а 15.03.2013 р. державним виконавцем складено акт опису й арешту цього транспортного засобу; що арешт на майно здійснений пізніше ніж внесено обтяження рухомого майна; що звернення стягнення на заставлене майно безпосередньо порушує права заставодержателя.

За актом опису й арешту майна, складеним державним виконавцем 15.03.2013 р., спірний автомобіль був переданий на відповідальне зберігання представнику ПП «Нива - В.Ш.» Крупиця В.А. (а.с.62, 68). Відповідно до листа управління ДАІ автомобіль позивача був затриманий і переданий ПП «Нива - В.Ш.» 20.06.2012 р. (а.с.59).

Із копії постанови відділу ДВС від 23.01.2014 р. (а.с.46) слідує, що на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/5637/13-а від 16.09.2013 р., яка набрала законної сили 22.10.2013р., зняті арешт та заборона на відчуження майна, накладені постановою від 18.08.2011 р.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відділ ДВС чинить перешкоди в передачі автомобіля позивачу, а тому п.1 позову на а.с.4 не підлягає задоволенню.

Сторони визнали, що автомобіль і після 23.01.2014 р. продовжує знаходиться у ПП «Нива В.Ш.».

На підставі ст.ст.387, 388, 391 ЦК України, позовна вимога, викладена у п.2 на а.с.4, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому суд бере до уваги, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Відносно п.3 позову (а.с.4), то суд не вбачає достатніх підстав для його задоволення, т.я. представником ПП «Нива В.Ш.» був не ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 і йому були надані повноваження представляти ПП «Нива В.Ш.» на строк по 31.03.2013 р. за довіреністю від 07.03.2013р. (а.с.62). Відповідно до ст.ст.237-239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє».

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачі по справі та третя особа чинили перешкоди в передачі автомобіля позивачу. Позивачем не надано суду доказів на обґрунтування що діями відповідачів та третьої особи позивачу заподіяна матеріальна та моральна шкода, не обґрунтовано розмір заявлених вимог, не надано розрахунку вимог.

За результатами електронних торгів, проведених 16.03.2015 транспортний засіб DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 реалізовано.

Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок, щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, оскільки не доведено одночасного наявності чотирьох умов, які б слугували підставою для виникнення у відповідачів солідарного обов`язку відшкодування збитків у розмірі 362 406 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, з наступних підстав.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст.25 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)'' від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш. заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення.

Право на відшкодування моральної шкоди закріплено і в Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди: завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням недостовірної інформації про громадянина та членів його сім`ї; завданої громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; завданої безпідставним засудженням громадян; завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, які визнані Конституцією Судом неконституційними.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Виходячи з аналізу ст.1167 ЦК України "Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду", зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою;вини заподіювана шкоди.

Як зазначено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести заявник.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, у зв`язку із недоведенням позивачем заподіяння йому відповідачами моральної шкоди, її розміру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними не знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Нива В.Ш.», ОСОБА_2 (третя особа: Чорноморський міський відділ ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення збитків - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 06.03.2023.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко