Справа № 683/3203/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/3203/22, 2/683/185/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинковолодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову вказує, що вищезазначене будинковолодіння є майном колгоспного двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - члени двору, а тому спірне будинковолодіння є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку в ньому - по 1/4 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Він є сином ОСОБА_4 та єдиним її спадкоємцем першої черги по закону, у встановленому порядку прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавиці проживав разом із нею.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшла належна їй частка у майні колгоспного двору, розмір якої складає 1/4 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв лише він, тому з урахуванням успадкованої ним частки після смерті матері та з урахуванням належної йому частки в майні колгоспного двору, просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння.

26 грудня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали зустрічний позов до ОСОБА_1 і просять визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що зазначені частини будинковолодіння належать їм як членам майна колгоспного двору.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2022 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинковолодіння об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинковолодіння.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить первісний та зустрічний позови задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Кравчук В.М. також подав заяву про розгляд справи у його та відповідачів відсутності, зустрічний позов підтримує, проти задоволення первісного позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою - Старокостянтинівського) району Хмельницької області побудований до 15 квітня 1991 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 березня 1991 року, яке видане виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на ім`я ОСОБА_4 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , є майном колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 , та за якою 12 березня 1991 року зареєстровано право власності на це будинковолодіння у Старокостянтинівському БТІ за №131 в реєстрову книгу №1.

Згідно запису у погосподарській книзі №2 за 1991-1995 роки Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору являлись: ОСОБА_4 - голова двору, її син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 - члени двору.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи і сторонами не оспорюються.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 березня 1991 року та згідно записів у погосподарській книзі Іршиківської сільської ради належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/4 частині (1 : 4= 1/4).

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

15 вересня 1997 року за заявою сина померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №443/1997 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , й того ж дня на ім`я ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлій ОСОБА_4 майновий пай та право на земельну частку (пай).

Оскільки ОСОБА_4 померла після ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до її частки в майні колгоспного двору застосовуються загальні правила спадкування.

Отже, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , увійшла також 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_4 набула як член майна колгоспного двору.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої матері ОСОБА_4 , тому він в порядку спадкування за законом набув право на належну матері 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 в будинковолодінні АДРЕСА_1 належить 1/2 частина (1/4 частина як майно колгоспного двору + 1/4 частина, яку він набув в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 ).

Інша частина спірного будинковолодіння належить членам колгоспного двору ОСОБА_2 - 1/4 частина та ОСОБА_3 - 1/4 частина.

З огляду на викладене за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 - на 1/4 частину, за ОСОБА_3 - на 1/4 частину.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Текст рішення складено 22 березня 2023 року.

Суддя: