СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1240/23

пр. № 2-о/759/272/23

27 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Шум Л.М.

секретаря судового засідання: Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за згодою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023року заявники звернулись до Святошинського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, які мають дітей. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 14.07.2012 року, однак фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим шлюбні відносини між заявниками не можуть бути відновленими. У подружжя, народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, участі у вихованні дітей, визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 15.01.2023.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2023відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявники не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву повністю підтримали (а.с.30,31).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження.

В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що 14.07.2012 року сторони зареєстрували шлюб(ас.10).

Від шлюбу у сторін народилося двоє синів- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас.5,11).

В судовому засіданні встановлено, що причинами розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з укладенням договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 15.01.2023 (ас. 12-17).

Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявниця ОСОБА_2 заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « ОСОБА_2 », тому суд вважає за необхідне залишити заявниці прізвище « ОСОБА_2 ».

Керуючись ст. ст. 112, 114, 109 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 259, 263, 265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за згодою подружжя - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 663- розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання рішенням суду законної сили.

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище

« ОСОБА_2 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.М. Шум