Справа № 214/3490/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 1403121 в розмірі 11 145,00, з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 2 430,00 заборгованість за процентами; 3 715,00 грн. заборгованість за пенею; понесені судові витрати в розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову наводить наступне. 20 жовтня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1403121.

11.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11032020. У відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається на момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від 11.03.2020 року до договору факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 145 грн., з яких: - 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Згідно п.1.3 договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 514, 516 ЦК України, фактор протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі реєстру боржників зобов`язується направити простою кореспонденцію через відділення «УКРПОШТИ» або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно додатку №3 цього договору, письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно п. 3.9. договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору. Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступі дані боржників. Прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. На вимогу п. 6 ч. 2 ст. 175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання слову, у зв`язку з істотними порушенням відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу порушеннями відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: «боржник зобов`язаний здійснити платіж факторів за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторів, і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки. Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно з умовами кредитного договору. Позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання в його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, вчинення дій що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено інформаційній системі розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електрони комерцію). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Невід`ємною частиною кредитного договору є правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна, які розміщені на сайті creditelus.ua. Приймаючи умови кредитного договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила с публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача в саме з 11.03.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чино. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 1403121 в розмірі 11145 грн., з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; -2430 грн сума заборгованості за відсотками; -3715 грн сума заборгованості за пенею. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить позов задовольнити повністю, розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір про надання коштів (а.с. 4-5), графік платежів (а.с. 5 зворот), паспорт споживчого кредиту (а.с. 6-7), договір факторингу (а.с. 8-9), акт прийомупередачі (а.с. 10), правила надання коштів у позику (а.с. 11-12), витяг з реєстру боржників (а.с. 13), повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с. 14, 15), картка обліку (а.с. 16), свідоцтво (а.с. 17,18,22), розпорядження (а.с. 19-20), витяг (а.с. 23-24).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: договір про надання коштів (а.с. 4-5), графік платежів (а.с. 5 зворот), паспорт споживчого кредиту (а.с. 6-7), правила надання коштів у позику (а.с. 11-12), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення кредитного договору, умови надання кредиту та порядок його погашення.

Суд вважає належним доказом: витяг з реєстру боржників (а.с. 13), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме розмір заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає належними доказами: договір факторингу (а.с. 8-9), акт прийому передачі (а.с. 10),картка обліку (а.с. 16), свідоцтво (а.с. 17,18,22), розпорядження (а.с. 19-20), витяг (а.с. 23-24), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1403121 від в сумі 11 145 грн. 00 коп.

Суд вважає належним доказом: повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с. 14, 15), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме направлення повідомлення відповідачеві про відступлення права вимоги позивачеві, а також про порядок погашення заборгованості за кредитним договором.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

20.10.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1403121.

11.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11032020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №11032020 від 11 березня 2020 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 145 грн. 00 коп., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 2 430 грн. 00 коп. заборгованість за процентами; 3 715 грн. 00 коп. заборгованість за пенею.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.03.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 1403121 в сумі 11 145 грн. 00 коп.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: договору про надання коштів (а.с. 4-5), графіку платежів (а.с. 5 зворот), паспорту споживчого кредиту (а.с. 6-7), договору факторингу (а.с. 8-9), акту прийому передачі (а.с. 10), правил надання коштів у позику (а.с. 11-12), витягу з реєстру боржників (а.с. 13), повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с. 14, 15), картки обліку (а.с. 16), свідоцтв (а.с. 17,18,22), розпорядження (а.с. 19-20), витягу (а.с. 23-24).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №1403121 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, невід`ємною частиною якого є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розмішені на сайті creditplus.ua/assets/uploads/public/pravila_18/09/2019.pdf (а.с.4-5). За умовами розділу 1 договору, товариство надало позичальникові грошові кошти в загальній сумі 5000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 27 днів, договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка 1,26% від суми позики за кожен день користування позикою (459,90% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2 договору; стандартна процентна ставка застосовується згідно з п.п.1.7, 3.4, 3.6.2 договору.

Відповідно до п.1.4 договору, загальна вартість позики за зниженою процентною ставкою складає 6701,00 грн. та включає в себе: проценти за користування позикою 1701,00 грн. (34,02 % від суми позики).

До позовної заяви на підтвердження факту укладення кредитного договору долучено графік платежів додаток №1 до договору та Паспорт споживчого кредиту, інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), підписані відповідачем за договором електронного цифрового підпису.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Зважаючи на те, що договір підписано ОСОБА_1 електронним цифровим підписом, зміст та форма договору не суперечать закону, а відтак суд приходить до висновку про дійсність укладення між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитного договору.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України).

Так, свої зобов`язання перед ОСОБА_1 первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконала належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується карткою обліку інформації за укладеним договором (а.с.16). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення.

При цьому, як слідує із зазначеної картки обліку, на погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 жодного платежу не здійснив, тим самим допустив істотне порушення виконання зобов`язань. Таким чином, станом на 11 березня 2020 року сума заборгованості за тілом кредиту складає 5000 грн., по процентам 2430 грн., за пенею 3715 грн.

У ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору факторингу №11032020 від 11 березня 2020 року (а.с.8-9), ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як первісний кредитор (клієнт) відступило новому кредиторові ТОВ «ФК «ЄАПБ» (факторові) права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, у тому числі ОСОБА_1 за кредитним договором №1403121 від 20 жовтня 2019 року, на суму вимог 11 145 грн., з яких: заборгованість за основною сумою позики 5000 грн., проценти 2430 грн., пеня, штрафи 3715 грн., що слідує з Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с.13).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Про зміну кредитора в кредитно-договірному зобов`язанні позичальника ОСОБА_1 повідомлено належним чином листами від 25 березня 2020 року (а.с.14, 15).

Враховуючи, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд приходить до висновку про обґрунтованість звернення до суду. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» як дійсним кредитором, які з урахуванням обсягу відступлених вимог є доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 5000 грн. та процентів 2430 грн.

Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за пенею в сумі 3715 грн., то при її вирішенні суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою (штраф, пеня), яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Згідно зі ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, умови кредитного договору не містять положень щодо порядку нарахування та стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань. Разом з тим, відповідно до п.п.4.3 4.5 договору, у випадку повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою протягом 3-х днів, після закінчення строку користування позикою, пеня та/або штраф за несвоєчасне виконання клієнтом зобов`язань за договором не нараховується. У випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 60 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються в момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів, пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 2 500 грн. Аналогічні положення щодо сплати позичальником штрафу за порушення виконання кредитних зобов`язань передбачені у п.6 паспорта споживчого кредиту (а.с.6-зворот).

Як слідує з картки обліку інформації за укладеним договором (а.с.16), за допущення порушення відповідачем виконання зобов`язань кредитором нараховано неустойку у вигляді штрафу в сумі 1500 грн. З огляду на доведеність порушення ОСОБА_1 виконання зобов`язань, істотне прострочення платежів та невідповідність фактичного заявленого штрафу граничній сумі неустойки у виді штрафу, визначеній п.п.4.4, 4.5 кредитного договору в сумі 2500 грн., суд приходить до висновку про можливість його стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» лише в сумі 2500 грн. Заявлена відповідачем заборгованість за пенею в сумі 3715 грн. хоча й відповідає загальному розміру відступлених вимог за неустойкою згідно з Витягом з реєстру боржників, однак не доведена жодними доказами. Відповідний розрахунок, з якого можливо було б встановити порядок її нарахування, в матеріалах справи відсутній. Хоча й в позові зазначено про стягнення пені, в той час як з долучених доказів слідує, що фактично мається на увазі штраф, суд вважає, що вказані розбіжності є неістотними, а тому уточнення судом виду неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача за доведеністю її розміру в 2500 грн. як штрафу не буде свідчити про вихід суду за межі вимог.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Приходячи до такого висновку суд враховує позицію ЄСПЛ, який зазначає, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп.50-51, 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29). При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, п.25). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (89,10%), згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог, що становить 2022 грн. 57 коп.

Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 77-81, 141, 223, 228, 258-260, 263-265, 274, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код 35625014, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) суму заборгованості за кредитним договором № 1403121 в сумі 9930 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн.00 коп. заборгованість за основним боргом; 2 430 грн. 00 коп. заборгованість за процентами; 2500 грн. 00 коп. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код 35625014, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30), витрати по сплаті судового збору в сумі 2022 грн. 57 коп

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов