Провадження № 2/344/989/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що він і відповідачка є рідними братом і сестрою. Їхній батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі батьком було придбано незавершений будівництвом житловий будинок в с.Угорники Івано-Франківського району. Після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої входить об`єкт нерухомого майна, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту від 02.09.2022 вказане домоволодіння складається з двох житлових будинків, огорожі та воріт з хвірткою. Спадкове майно було закінчене будівництвом їхніми батьками на початку 1980-х років. Тобто, було збудоване до 1992 року. В експлуатацію спадкове домоволодіння не приймалося, право власності на нього батьками за життя не оформлялося. Він та відповідачка є єдиними спадкоємцями майна після смерті їхньої матері ОСОБА_4 кожен по 1/2 частині спадкового майна, в тому числі і домоволодіння по АДРЕСА_1 . За їхніми заявами приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Котелко Світланою Дмитрівною 07.06.2017 року була заведена спадкова справа № 24/2017 щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час оформлення прав на спадкове майно виявилося, що документа про право власності на будинковолодіння нема. Це робить неможливим отримання ним свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.01.2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона і відповідач є рідною сестрою і братом. Їхній батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі батьком було придбано незавершений будівництвом житловий будинок в с.Угорники Івано-Франківського району. Після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої входить об`єкт нерухомого майна, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту від 02.09.2022 вказане домоволодіння складається з двох житлових будинків, огорожі та воріт з хвірткою. Спадкове майно було закінчене будівництвом їхніми батьками на початку 1980-х років. Тобто, було збудоване до 1992 року. В експлуатацію спадкове домоволодіння не приймалося, право власності на нього батьками за життя не оформлялося. Вона та відповідач є єдиними спадкоємцями майна після смерті їхньої матері ОСОБА_4 кожен по 1/2 частині спадкового майна, в тому числі і домоволодіння по АДРЕСА_1 . За їхніми заявами приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Котелко Світланою Дмитрівною 07.06.2017 року була заведена спадкова справа № 24/2017 щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час оформлення прав на спадкове майно виявилося, що документа про право власності на будинковолодіння нема. Це робить неможливим отримання нею свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33-35).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.02.2023 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №344/15154/22 провадження № 2/344/989/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, та цивільну справу № 344/1236/23 провадження № 2/344/1244/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно (а.с.41).

Представник позивача за первісним позовом подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог не заперечив.

Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом подала заяві, в якій щодо первісних позовних вимог не заперечила, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 купив незакінчене бцдівництво жилого будинку, що знаходиться в селі Угорники Івано-Франківського району, розташований на присадибній земельній ділянці розміром 700 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу незакінченого будіництва будинку від 29.12.1976 року(а.с.5).

У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вказане домоволодіння складається з двох житлових будинків, огорожі та воріт з хвірткою (а.с.6-12).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 15 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 21 (а.с.14).

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається з довідки про склад спадкоємців від 06.07.2022 року, у справах приватного нотаріуса Калуського РНО Котелко С.Д., 07.06.2017 року заведена спадкова справа №24/2017, до майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями за законом які прийняли спадщину є син померлої - ОСОБА_5 та дочка померлої ОСОБА_2 (а.с.25).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.09.2022 року будівництво житлового будинку та літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 здійснено до 1992 року. Записано зі свідчень сусідів (а.с.16).

Позивач за первісним позовом, та позивачка за зустрічним позовом звернулися до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Котелко С.Д. із питанням про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак отримали відмову, оскільки відсутній документ про право власності на спадковий житловий будинок (а.с.17,37).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» /далі - Закону/.

Відповідно до ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Тобто, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності вказаним Законом на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13.06.2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

Згідно ст.ст.25,30,346 ЦК України, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Як роз`яснено у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом.

Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач за первісним позовом ОСОБА_5 , та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 прийняли спадщину, але не можуть реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість первісних та зустрічних позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 09.03.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.