№ провадження 2/495/148/2023
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 березня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Мельник Ю.В.
Справа № 521/15034/22,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,
ВСТАНОВИВ:
11 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, відповідно до вимог ст. ст. 60, 61, 70, 75, 79, 80, 84 СК України, ст. 175 ЦПК України просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитини трирічного віку у розмірі 1/2 частини щомісячно з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитини трирічного віку, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_1 , 14 січня 2022 року уклала шлюб із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14 січня 2022 року серії НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Дітей в шлюбі вони не мають, проте на теперішній час вона перебуває у стані вагітності, що підтверджується Консультативним висновком КМП «Пологовий будинок №5» від 20 вересня 2022 року.

За станом здоров`я та з метою зберегти дитину вона не має можливості зараз працювати, тим більше під час війни роботу знайти важко, отже так склалися обставини, що в матеріальному плані вона на теперішній час залежить від свого чоловіка.

Їі чоловік, який є військовослужбовцем і дуже часто перебуває у відрядженнях поза межами м. Одеси, перестав взагалі надавати їй будь-яку допомогу, незважаючи на її стан, в зв`язку з чим вона і звернулася з позовом до суду.

Частково не погоджуючись з позовними вимогами відповідачем 11 січня 2023 року наданий відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьохрічного віку, вказуючи, що з вимогами позову та їх обґрунтуванням, ОСОБА_2 частково визнає заявлений позов, з наступних підстав.

Так, 14.01.2022 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 14.01.2022 року.

Подружнє життя з позивачкою було мінливим.

Мирні та щасливі стосунки змінювали сварки та образи.

Ситуацію ускладнювало й те, що він є військовослужбовцем та у період воєнного стану майже весь час знаходився на службі, в тому числі на виконанні військових завдань у відрядженні за межами гарнізону Одеської області.

В кінцевому результаті у серпні 2022 року вони припинили спілкуватись та проживали окремо, що призвело до фактичні припинення шлюбних відносин між ними.

Лише з цього позову відповідач дізнався про вагітність дружини, що, в свою чергу стало приємною новиною для нього, та водночас несподіванкою в частині повідомлення про такий стан саме в судовому процесі.

ОСОБА_2 згоден надавати дружині утримання в розмірі 2000 грн: щомісячно починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Визначений позивачем розмір аліментів є необґрунтованим та завеликим, відповідач неспроможний надавати утримання в заявленому розмірі у зв`язку з тим, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, ОСОБА_4 , яка досягла пенсійного віку та потребує матеріальної допомоги, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 12.08.2011 року.

На підтвердження родинних зв`язків та зміни прізвища матері надає: свідоцтво про народження Відповідача, виданого повторно, серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про укладення шлюбу батьків від 08.08.1997 року серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про розірвання шлюбу батьками від 08.06.2001 року серії НОМЕР_6 .

Крім того, у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації з 25.02.2022 року вся територія Мелітопольського району є тимчасово окупованою та включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції України від 22.12.2022 року №309.

З огляду на це, його мати, разом з братом - ОСОБА_5 , який є інвалідом III групи, братовою дружиною - ОСОБА_6 , яка є інвалідом І групи, двома малолітніми племінниками, змушені були евакуюватись з окупованої території Мелітопольського району до м. Києва, де зараз проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, його брат - ОСОБА_7 , призваний на військову службу, з 04.04.2022 року знаходиться в полоні та не в змозі розділити витрати по утриманню рідних.

Таким чином, вищезазначені його близькі особи є соціально вразливими верствами населення, а також через війну залишись в скрутному становищі та потребують його матеріальної підтримки, що, в свою чергу, значно впливає на спроможність сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому нею розмірі.

У власності ОСОБА_2 відсутні об`єкти нерухомості та транспортні засоби.

Єдиним джерелом його доходу є грошове забезпечення військовослужбовця в розмірі близько 15 000 грн.

Крім цього, в м. Одесі він змушений винаймати житло та витрачати на оренду 4500 грн щомісяця.

Натомість позивач має власну квартиру по АДРЕСА_2 .

З огляду на зазначене, він не може повністю погодитись з вимогами позивачки, оскільки, вони не ґрунтуються на принципах справедливості, сумлінності і розумності.

Щодо посилань в позові на вимоги ч. 1 ст. 60, ч. 2 ст. 61, ч. 1 ст. 70 СК України, як нормативне обґрунтування заявлених позовних вимог, варто зауважити наступне.

Зазначені норми регулюють правовідносини, що виникають у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, предметом цього позову не є поділ майна подружжя, а отже вказане нормативно-правове регулювання не може вважатися підставою для задоволення вимоги щодо стягнення 1/2 (половини) частини з усіх видів доходів Відповідача.

23 січня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої наполягає на задоволені позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що з доводами відповідача вона не згодна, вважає їх надуманими, викликаними виключно жадібністю відповідача та його неспроможністю взяти відповідальність за свої поступки в житті.

Так, відповідач послався на наявність на утриманні матері - ОСОБА_4 , водночас, на порушення 81 ЦПК України, не надав жодного доказу того, що він дійсно утримує свою матір ОСОБА_4 і в якому саме розмірі.

Окрім того, матір відповідача - ОСОБА_4 , є пенсіонером і отримує пенсію.

Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 13 квітня 2016 року у справі №6-3066цсІ5, коли особа отримує пенсію, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги.

З матір`ю проживають його брат ОСОБА_5 , два племінники та сестра відповідача - ОСОБА_6 .

Всі вони, включаючи матір відповідача, є внутрішньо переміщеними особами і отримують щомісячно, на підставі п. З Постанови КМУ від 20 березня 2022 року №332 (особи з інвалідністю та діти - 3000 гривень щомісячно, інші особи - 2000 гривень) сумарно 15000 гривень допомоги від держави (що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, які надав у відзиві відповідач).

Більше того, сам відповідач став на облік як внутрішньо переміщена особа і отримує щомісячно 2000 гривень від держави додатково до грошового забезпечення військовослужбовця.

Також, викликає здивування намагання відповідача пояснити свою неспроможність сплачувати в достатньому розмірі кошти своїй вагітній дружині знаходженням в полоні свого брата - ОСОБА_7 , позаяк, по-перше, ховатись за полоненим братом - це боягузтво, а по-друге, дружина полоненого брата - вищезазначена ОСОБА_6 , яка проживає разом з матір`ю відповідача в м. Київ, отримує грошове забезпечення військовослужбовця свого полоненого чоловіка, яке сягає понад 100 тис. грн.

А про забезпеченість фінансово також свідчить переїзд вищезазначених осіб саме до м. Київ, де традиційно найвищі ціни на житло.

Наголошує, що відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу, який б підтверджував його витрати на утримання матері або інших осіб, про яких він вказує, більше того, обов`язок повнолітніх дітей утримувати непрацездатних батьків не може бути поставлений вище, аніж обов`язок чоловіка утримувати непрацездатну вагітну дружину.

Доводи відповідача стосовно розміру його доходу (15000 гривень) також не відповідають дійсності і є намаганням ввести суд в оману.

Так, загальновідомим на сьогодні є той факт, що під час воєнного стану жоден військовослужбовець не отримує 15000 грн, як стверджує відповідач, а значно більше.

Зокрема, з відкритих джерел на сайті Міністерства оборони України відомо, що середнє (найнижче) грошове забезпечення військовослужбовців на посаді стрільця сягає понад 43000 гривень.

Стосовно витрат відповідача на оренду житла, так, він дійсно орендує за 4500 грн житло за адресою: АДРЕСА_3 , де вона також раніше проживала і звідки він її обманом виселив.

Разом з тим, відповідач, як військовослужбовець, отримує компенсацію за піднайом житла, на підставі п. 2 Постанові КМУ від 26 червня 2013 року № 450, щомісячно в розмірі 4026 гривень.

Натомість, на теперішній час вона змушена винаймати окремо квартиру у м. Одеса, сплачуючи 5000 грн щомісячно власних коштів.

В неї дійсно є у власності 1/2 однокімнатної квартири в АДРЕСА_4 , проте ця квартира також належить її матері, в ній фактично проживає її бабуся і ніяких доходів з неї вона не має.

А з огляду на те, що вона перебуває на обліку як вагітна в Пологовому будинку АДРЕСА_5 , її лікар також знаходиться в м. Одеса, то й міняти місце проживання є на теперішній час неможливим.

Вона щомісячно сплачує за оренду житла 5000 грн, окрім цього, щомісячно витрачає понад 2000 грн на аналізи, огляди лікарів та харчові добавки для вагітних, що сумарно складає 7000 грн.

Ця сума складає приблизно половину тієї суми, яку їй доводиться витрачати щомісячно на проживання (ураховуючи оплату комунальних послуг та їжу).

Наполягає на стягненні з відповідача частки від доходу, а не фіксованої суми, оскільки відповідач має постійний, регулярний дохід, який обумовлений контрактною службою у Збройних Силах України.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд при ухваленні постанови від 19 грудня 2018 року по справі № 310/4820/17 (провадження № 61-8445св18) дійшов висновку, що стаття 84 СК України обумовлює право дружини на утримання, а не вид стягнення, тому стягнення у грошовій сумі, а не у частці від заробітку (доходу), є необґрунтованим.

Визначений розмір аліментів на дружину, на її думку, відповідає обставинам справи, а доводи відповідача про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на дружину є безпідставними, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідач не довів відсутності у нього можливості надавати таку допомогу у визначеному розмірі.

Водночас, у разі зміни майнового стану чи стану здоров`я платника аліментів відповідач не позбавлений можливості звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
19 жовтня 2022 року Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, вказана справа передана на розгляд Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області. (а.с. 13)
11 листопада 2022 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи, справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю. (а.с.15)
16 листопада 2022 року Ухвалою суду прийнятий позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 17-18)
Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача надала заяву, клопотання про часткове задоволення позову та розгляд справи без участі відповідача.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи встановлені судом.
Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, щодійсно між позивачем та відповідачем 14 січня 2022 року був укладений шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14 січня 2022 року серії НОМЕР_1 . (а.с. 3)

На теперішній час ОСОБА_1 перебуває у стані вагітності, що підтверджується Консультативним висновком КМП «Пологовий будинок №5» від 20 вересня 2022 року. (а.с.5)

Позивач зазначає, що за станом здоров`я та з метою зберегти дитину вона не має можливості працювати, тим більше під час війни роботу знайти важко, отже так склалися обставини, що в матеріальному плані вона на теперішній час залежить від свого чоловіка.

Відповідач частково заперечував щодо позовних вимог позивача, наполягає на ухваленні рішення про стягнення з нього на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.

На підтвердження своїх заперечень надав до матеріалів справи довідку № 381 від 24 листопада 2022 року, про те, що він перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_7 з 01 грудня 2020 року по теперішній час; копію військового квітка; копію свідоцтва про його народження; копію пенсіонного посвідчення ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_8 ; копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_8 ; сповіщення сім`ї полоненого; свідоцтво про народження ОСОБА_5 ; копію довідок від 14 грудня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; свідоцтво про шлюб ОСОБА_7 ; інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Нормативне обґрунтування.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини.
Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Відповідно до ч.1 ст.84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Згідно ч. 4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.6 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 85 СК України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини; право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.
Виходячи із загальних засад цивільного судочинства, з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини того, що позивачка обмежена у можливості самостійно працювати, у зв`язку із вагітністю, того, що відповідач є працездатним, отримує дохід та може надавати допомогу, та не заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини в період вагітності у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн, щомісячно, матеріального становища відповідача,суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання під час вагітності дружини і до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, без додаткового рішення суду,а тому позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат
У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із звільненням сторін від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», віднести їх за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-184,191 СК України , ст. ст. 12, 13, 83, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 11 жовтня 2022 року до закінчення вагітності та стягувати аліменти на її утримання після народження дитини до досягнення дитиною трьох років без додаткового рішення суду.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», віднести їх за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 , суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

В іншій частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 28 березня 2023 року.

С У Д Д Я :