РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Мордухович К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» (м. Харків вул. Рудика 8) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
19.07.2021 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову представник зазначив, що ДНВП «Об`єднання Комунар» є балансоутримувачем гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Власником вказаного нерухомого майна є Держава України в особі Державного космічного агентства України. Зазначений гуртожиток є державною власністю, закріплений на праві господарського відання за ДНВП «Об`єднання Комунар», перебуває на його балансі. У квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_1 . Однак, останній не проживає в житловому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, про що складені акти від 07.10.2019, 16.04.2021, не з`являється у приміщенні, комунальними послугами не користувався, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не буре, договір найму житлового приміщення не укладений, житловим приміщенням не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили. На підставі викладеного просили суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву, в якій просить розглядати дану справу за його відсутності, позов підтримав та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не надав.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
За таких обставин,відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечував.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Так, у ході судового розгляду було встановлено, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 належить Державі Україна в особі Державного космічного агентства України.
ДНВП «Об`єднання Комунар» є балансоутримувачем вказаного приміщення, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав від 19.10.2018, 15.02.2021
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Як вбачається з актів від 07.10.2019, 16.04.2021, у квартирі АДРЕСА_2 ніхто не проживає більше шести місяців, житлово-комунальні послуги не оплачуюся, житловим приміщенням не ніхто не цікавиться
Статтею 41 та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону від 17.07.1997р. №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», визначений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 388 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для свого проживання, проживання членів своєї сім`ї.
В постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає реалізації абсолютного права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Аналізуючи норми закону, позицію представника позивача та враховуючи, що відповідач тривалий час за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося, останній дійсно добровільно залишив спірне житло, комунальні платежі не сплачував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Сплачений позивачем при поданні позову судовий збір у сумі 2270,00 грн. згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 11,12, 76, 81, 82, 128, 133, 144, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» (м. Харків вул. Рудика 8) задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» (м. Харків вул. Рудика 8) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Суддя Губська Я.В.