Справа № 439/2136/21 Головуючий у 1 інстанції: Пеейчук Б.М.
Провадження № 22-з/811/237/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря Цьони С.Ю.
розглянувши у м. Львові заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди, -
В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Дубенськаміська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, в якій просила суд визнати незаконним та скасувати наказ за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача інфекційного відділення. Також просила суд поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача Інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенськаміська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області. Окрім цього, просила суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи із 11 листопада 2021 року. Водночас просить суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 матеріальне відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 90 000 гривень 00 копійок.
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача інфекційного відділення.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача Інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області н а користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 123 236 (сто двадцять три тисячі двісті тридцять шість) гривень 64 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено повністю.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь держави суму сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області - залишено без задоволення, рішення Бродівського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року залишено без змін.

03 листопада 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви вказує, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ним була подана у відзиві на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що розмір витрат позивачів на професійну правничу допомогу складає 8 000 гривень.

Просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з КНП «Дубенська міська лікарня» 8000 грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткової постанови, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність , про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Істина» укладено договір про надання правничої допомоги за № 17/01/22.

Пунктами 2.1 та 2.3 Розділу 2. «Права та обов`язки сторін» вищевказаного договору визначено, що адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту та виконувати окремі доручення останнього у справі, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар в розмірі та на умовах визначених договором.

Водночас пунктом 3.1 Розділу 3. «Ціна договору та порядок розрахунку» вищеописаного договору закріплено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) у розмірі, що визначається додатковою угодою до цього договору.

За змістом Додаткової угоди від 27 вересня 2022 року, яка укладена на виконання умов договору про надання правничої допомоги за № 17/01/22 від 17 січня 2022 року, сторони погодили сталий розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 гривень 00 копійок.

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу, понесений позивачем у справі в суді апеляційної інстанції в сумі 8000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги складність справи та надані послуги в суді апеляційної інстанції, час, витрачений на підготовку та подання до Львівського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, враховуючи обсяг наданих послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає, що з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмір 4 000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу у визначеному апеляційним судом розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з їх вартості.

За таких обставин, заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Додаткова постанова складена 24 лютого 2023 року.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета