БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 514/550/19
Провадження № 2/497/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд заяви про відвід судді

06.03.2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.

секретаря судового засідання - Войтової С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Болград заяву про відвід судді в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делени» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою суду від 06.06.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, підготовче засідання, після неодноразових відкладань призначене на 06.03.2023 року.

03.03.2023 року о 16:19 годині, тобто у неробочий час, представником позивача засобами електронного зв`язку надано заяву про відвід судді, яка зареєстрована в суді 06.03.2023 року.

Вказана заява мотивована з посиланням на п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України тим, що суддею відмовляється у наданні представнику позивача можливості приймати участі в підготовчих засідання у режимі відеоконференції, порушено порядок визначення судді, оскільки справа передана з Тарутинського районного суду Одеської області до Болградського районного суду Одеської області з порушенням положень ст. 31 ЦПК України,.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява представника позивача про відвід судді була надіслана у неробочий час 03.07.2022 року, а зареєстрована 06.03.2023 року у день судового засідання, то така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Так, відповідно до ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заявник зазначає, що судом не однократно відмовлялось йому у проведенні судових засідань в режимі відеоконференції, що свідчить про упереджене ставлення судді до сторони позивача.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, оскільки постановлення судом ухвал про відмову у проведенні судових засідань в режимі відеоконференції є процесуальним рішенням судді, незгода представника позивача з ними не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Суд приймає рішення про можливість проведення засідання в режимі відеоконференції за умови наявності у суді відповідної технічної можливості (наявність обладнання та можливість його використання у визначений день і час).

Отже, постановлення ухвали про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком суду.

Необґрунтованими є твердження представника позивача у заяві про те, що його клопотання жодного разу не задовольнялись судом. Так, з матеріалів справи встановлено, що за заявами представника позивача ухвалами суду від 01.09.2022 року, 10.10.2022 року, 14.11.2022 року призначались судові засіданні 06.09.2022 року, 13.10.2022 року, 17.11.2022 року в режимі відеоконференції, але підготовче засідання 06.09.2022 року було відкладено за клопотанням представника позивача, 13.10.2022 року в зв`язку з технічними труднощами зі сторони представника позивача, оскільки було відсутнє його відеозображеняя, 17.11.2022 року справа знята з розгляду в зв`язку з аварійним відключенням електроенергії в суді.

Також судом встановлено, що ухвалами суду відмовлялось у проведенні судових засідань в режимі відеоконференції й представнику відповідача.

Щодо зазначення заявника про порушення порядку визначення судді для розгляду справи, то ця підстави були предметом розгляду попередньої заяви представника позивача про відвід судді, за результатом якого суд прийшов до висновку про відсутність порушення порядку визначення судді для розгляду справи, що відображено в ухвалі суду від 06.07.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Суд вважає, що належних підстав для відводу, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, немає та представником позивача не наведено. Докази, які б підтверджували обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суду відсутні, тому заява представника позивача про відвід судді є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про відвід судді відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя С.О.Висоцький