справа №176/2524/22
провадження №2/176/139/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

06 березня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат у розмірі 775,74 грн., трьох відсотків річних у розмірі 79,33 грн., моральної шкоди у розмірі 6500 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 10 вересня 2020 року вона помилково перерахувала на картку відповідача грошову суму у розмірі 3992,00 грн. 08 грудня 2021 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення помилково отриманих грошових коштів, яка була отримана 24 грудня 2021 року. Але, Відповідач помилково перераховані кошти Позивачу добровільно не повернула в результаті чого була змушена звернутися до суду з відповідним позовом. 18 квітня 2022 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі № 176/132/22, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 3992,00 грн.

Отримавши виконавчі листи в суді, 07 червня 2022 року позивачем до Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було подано заяву про відкриття виконавчого провадження. 04 серпня 2022 року Жовтоводським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було винесено постанову про відкриття виконавче провадження ВП № 69539387 на підставі виконавчого листа № 176/132/22 від 20.05.2022 року. 23 серпня 2022 року Жовтоводським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було утримано з заробітку відповідача та перераховано позивачу грошову суму у розмірі 3992,00 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні).

Зважаючи на те, що відповідач помилково перераховані кошти позивачу добровільно не повернула, в результаті чого була змушена звернутися до суду з відповідним позовом, а тому виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, позивач вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних в розмірі 79,33 грн., компенсацію від інфляції згідно ст.625 ЦК України, в розмірі 775,74 грн., моральну шкоду у розмірі 6500 грн. у розмірі однієї мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2022 року.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

11.01.2023 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідачу ОСОБА_2 , відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до банківського чеку АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 перерахувала на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 10.09.2020 року кошти на загальну суму 3992,00 грн. /а.с.10/

08 грудня 2021 року позивачка ОСОБА_1 на адресу відповідачки направила претензію про повернення безпідставно отриманих коштів, де повідомила свій розрахунковий рахунок та вимагала у семиденний термін з моменту отримання претензії здійснити перерахунок коштів у сумі 3992,00 грн. Дана претензія була отримана відповідачкою 24.12.2021 року. /а.с.11-13/

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 по справі № 176/132/22 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 3992,00 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн. /а.с.14-20/

Отримавши в суді виконавчий лист № 176/132/22 від 18.05.2022 року /а.с.21-22/ позивачем до Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було подано заяву про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2022 року. /а.с.23-24/ 04 серпня 2022 року Жовтоводським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було винесено постанову про відкриття виконавче провадження ВП № 69539421. /а.с.25/ 23 серпня 2022 року Жовтоводським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було утримано з заробітку відповідача та перераховано позивачу грошову суму у розмірі 3992,00 грн. /а.с.26/

Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями п. 2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначеній строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 відмовилась добровільно повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 3992,00 грн.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

З матеріалів, доданих до позовної заяви вбачається, що безпідставно отримані грошові кошти в сумі 3992,00 грн. повернуто позивачу 23.08.2022 року. Таким чином, право позивача нараховувати передбачені ст.625 ЦК України суми припинилось 23.08.2022 року.

3% річних з безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 3992,00 грн. за період з 24.12.2021 року по 23.08.2022 року становить 79,33 грн.

Крім того, компенсація з безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 3992,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 24.12.2021 року по 23.08.2022 року становить 775,74 грн.

При цьому суд погоджується із розрахунком, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної

шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю

та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим

ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з

протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77,78,79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень про перенесені нею моральні страждання та переживання під час очікування на повернення коштів відповідачем. Тому посилання позивача щодо спричинення їй моральної шкоди відповідачем є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 79,33 грн. та компенсація від інфляції в розмірі 775,74 грн., залишивши без задоволення позовні вимоги в іншій частині.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 071222 від 07.12.2022 року про надання правничої допомоги, додаткову угоду про надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера № 071222 від 07.12.2022 року, розрахунок розміру гонорару від 07.12.2022 року, Акт приймання-передачі наданих послуг до договору № 071222 від 07.12.2022 року, згідно з яким правова допомога ОСОБА_1 надана на суму 3000 грн. (а.с. 28-34)

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 778,97 грн. (885,07 х 6473,40 / 7355,07 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 610, 612, 631, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та згідно із ст.ст. 12, 13, 76-83, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , три відсотки річних в розмірі 79 (сімдесят дев`ять) грн. 33 коп. та компенсацію від інфляції в розмірі 775 (сімсот сімдесят п`ять) грн. 74 коп., а всього - 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 07 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати у розмірі 778,97 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку , встановленому ЦПК України в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 06.03.2023 року.

Учасники справи:

1. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя