№ 201/3233/23
провадження 2-о/201/117/2023
УХВАЛА

17 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ опіки та піклування при Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання особи недієздатною та призначення опікунами,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2023 року до суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ опіки та піклування при Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання особи недієздатною та призначення опікунами над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Автоматизованою системою документообігу суду справу було розподілено для розгляду судді Антонюку О.А. та передано канцелярією суду.

Суддею дане питання вже розглядалося та заявниками до суду неодноразово подавались аналогічні заяви, які були розглянуті іншими суддями.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 44 ЦПК України вказує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 3 статті 294 ЦПК України передбачає, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За вимогами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України передбачено правові підстави призначення особі опікуна одночасно із визнанням його недієздатним, звільнення опікуна від його повноважень, призначення іншого опікуна. У частині першій та другій цієї статті мова йдеться про заявників у цих питаннях, а саме визначено, що при вирішенні справи про визнання особи недієздатною, з якою може звернутися особи, передбачені у ч. 3 ст. 296 ЦПК України, суд одночасно вирішує питання про призначення опікуна за поданням органу опіку, а також передбачено, що суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, законодавець визначив, що із заявою про визнання особи недієздатною з одночасним призначення такій особи опікуна, можуть звернутися члени сім`ї фізичної особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, її близькі родичі, орган опіки та піклування, заклад з надання психіатричної допомоги. Разом з тим, в разі вже існування рішення суду про визнання особи недієздатною та вирішення питання про заміну та призначення нового опікуна, з такою заявою до суду має право звернутися лише орган опіки та піклування або особи, вже призначені опікуном (ч. 2 ст. 300 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до п. 1.3. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї, та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно п. 1.7. Правил органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації, зокрема, вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування. Відповідно до п. 2.1. Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Згідно п. 2.4 Правил рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування.

Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

Згідно п. 3.3. Правил документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, зокрема, якщо опіка призначається над повнолітньою особою рішення суду про визнання даної особи недієздатною.

У п. 5.4. Правил, визначено, що опіка припиняється унаслідок смерті опікуна. Рішення про припинення опіки з цієї підстави виносить орган опіки та піклування.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, виключно у разі визнання судом особи недієздатною, у всіх інших випадках призначення опікуна належить до виключної компетенції органу опіки та піклування.

Як вбачається зі змісту заяви, яка подана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та в якій вказано, вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 допомагали по господарству своїй сусідці ОСОБА_4 , 1938 року народження. Вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла та вона проживала разом із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона потребує постійного стороннього догляду, допомоги та нагляду, перебуває на обліку у психіатра, є інвалідом І групи з дитинства, відповідно до довідки МСЕ № 149182 та висновком № 246 від 30.03.2005 року. ОСОБА_3 має розвиток 10-річної дитини, тобто тяжка розумова відсталість з порушенням поведінки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , були у гарних відносинах із ОСОБА_4 (мати ОСОБА_3 ) та допомагали піклуватися про ОСОБА_3 , звернулися до суду із заявою про призначення їх опікунами над недієздатною ОСОБА_3 у зв`язку із смертю її матері, але які ні фактично, ні юридично не є членами сім`ї останньої, її близьким родичем, або представником органу опіки та піклування чи закладу з надання психіатричної допомоги, до яких можливо подати повідомлення про особу, яка в силу свого психічного стану потребує соціального захисту.

Для осіб, які можуть виступають заявниками в окремому провадженні правосуб`єктність є спеціальною, оскільки визначається окремою статтею, розміщеною у відповідній главі Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК. У зв`язку з цим, хоча особа, яка не входить до кола субєктів, зазначених у ч. 3 ст. 296 ЦПК, може подати заяву про визнання фізичної особи недієздатною особою, володіючи загальними цивільною процесуальною правоздатністю (ст. 46 ЦПК) та цивільною процесуальною дієздатністю (ст. 47 ЦПК), однак цивільні процесуальні правовідносини за її участі не можуть виникнути, оскільки вона не має правосуб`єктності заявника по такій категорії справ.

Наведене пов`язане з тим, що її дієздатність, яка є складовою правосуб`єктності, у такій ситуації має «дефектність», обумовлену тим, що вона не відноситься до певної групи осіб, які наділяються правами та обов`язками заявників по таким категоріям справ. Отже, особа не має процесуальної дієздатності заявника.

Тобто, після смерті опікуна недієздатної особи опіку над нею до призначення нового опікуна здійснює держава в особі відповідного органу опіки та піклування ст. 65 ЦК України.

Стаття 60 ЦК України передбачає, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

При цьому вказане подання органу опіки та піклування повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має як найкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Таким чином, із заявою про призначення опікуна може звернутися вичерпне коло осіб, а саме: орган опіки та піклування. Особи, які виявили бажання стати опікунами до складу можливих заявників не належать.

Враховуючи викладене, заявники ОСОБА_1 а ОСОБА_2 не мають процесуальної дієздатності для звернення до суду із заявою про призначення їх опікунами. За таких обставин, подана заява підлягає поверненню заявникам.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Більше того, такі процесуальні питання вже були у судовій практиці Верховного Суду України і Верховного Суду, вони вирішені і судам надано тлумачення застосування термінів «процесуальна дієздатність» і «не мав права підписувати заяву», про що свідчить постанова ВП ВС від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, за одним з висновків якої особа, до якої звернулись із знехтуванням встановленим спеціальним законом порядком, повинна розраховувати на те, що суд буде вважати такий позов поданим неповноважною особою. Таким чином, вбачається, що чинний ЦПК України належним чином урегульовує повноваження суду у разі подання заяви особою, яка не може бути заявником по певній категорії справ окремого провадження.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

У зв`язку з цим, вважаю за можливе заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ опіки та піклування при Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання особи недієздатною та призначення опікунами повернути заявникам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ опіки та піклування при Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання особи недієздатною та призначення опікунами повернути заявникам.

Ухвала набрала законної сили 17 березня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А. Антонюк