Справа № 163/647/23
Провадження № 4-с/163/1/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Любомль

Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Шеремети С.А., вивчивши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

До Любомльського районного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, в якій він просить визнати незаконними дії державного виконавця Оболонського відділення державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавенко Анни Валеріївни відносно прав ОСОБА_1 під час виконання відкритого виконавчого провадження за постановою Любомльського районного суду Волинської області № 163/1373/22 від 20.10.2022 про стягнення з ОСОБА_1 37595,30 грн. та визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділення державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавенко Анни Валеріївни про відкриття виконавчого провадження за постановою Любомльського районного суду Волинської області № 163/1373/22 від 20.10.2022 про стягнення з ОСОБА_1 37595,30 грн

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що у березні 2023 року ОСОБА_1 дізнався що, державним виконавцем Оболонського відділення державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавенко Анною Валеріївною 01.03.2023 було відкрито виконавче провадження за постановою Любомльського районного суду Волинської області №163/1373/22 виданого 20.10.2022 про стягнення з ОСОБА_1 37 595 гривень 30 копійок. Вважає дії державного виконавця є неправомірними, а постанова про стягнення грошей з боржника є незаконною з наступних підстав: 20 жовтня 2022 року суддею Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С. розглянута адміністративна справа №163/1373/22 за направленим відділенням поліції № 1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області протоколом серія ААБ №073778 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого АДРЕСА_1 та постановлено судове рішення та визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однак вказана постанова наразі оскаржується у судовому порядку в Волинському апеляційному суді, який по теперішній час не сповістив про результати розгляду справи.

З дослідження матеріалів поданої скарги вбачається, що вона не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями статей 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Як убачається зі скарги ОСОБА_1 , оскаржувані ним дії державного виконавця стосуються примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Водночас відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Статтею 287 КАС України, передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, оскільки у справі, яка розглядається, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, то суд приходить висновку про неможливість її розгляду в порядку цивільного судочинства, вирішення зазначеного спору підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У разі відмови у відкритті провадження в справі з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Керуючись ст. 186, ст. 447 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Копію ухвали разом з доданими позовними матеріалами надіслати заявнику.

Роз`яснити право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Головуючий: суддя С.А. Шеремета