Проваження № 22-ц/824/3579/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Голосіївського районного суду м.Києва від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення,

в с т а н о в и в:

08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в ухвалі судді Голосіївського районного суду м.Києва від 04 жовтня 2022 року, яка мотивована тим, що ним в даній справі було позано зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської у м.Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, зміну умов договору найму, що не було враховано судом при постановленні ухвали від 04 жовтня 2022 року.

У зв`язку з наведеним, просив виправити описку, допущену у вступній, описовій, мотивувальній частинах та п.1 резолютивної частини ухвали, зазначивши:

- у вступній частині тексту ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/14476/21 від 04 жовтня 2022 року замість помилково зазначеного «Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши матеріали цивільної справи № 752/14476/21 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення», вірним слід вважати «Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши матеріали цивільної справи № 752/14476/21 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської у місті Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, зміну умов договору найму»;

- у описовій, мотивувальній частинах тексту ухвали Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/14476/21 від 04 жовтня 2022 року замість помилково зазначеного

- 2 -

« ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися досуду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 проусунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення», вірно зазначити: « ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 проусунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, ОСОБА_1 звернувся іззустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей та сім'ї Голосіївської у місті Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, зміну умов договору найму, прийняти досвого провадження»;

- викласти в п.1 резолютивної частини тексту ухвали Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/14476/21 від 04 жовтня 2022 pокузамість помилково зазначеного «Цивільну справу № 752/14476/21 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, прийняти до свого провадження», де вірно зазначити: «Цивільну справу № 752/14476/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської у місті Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, зміну умов договору найму, прийняти до свого провадження».

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 15 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 подв апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та виправити описки, допущені у вступній, описовій, мотивувальній частинах та п.1 резолютивної частини ухвали судді Голосіївського районного суду м.Києва від 04 жовтня 2022 року, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що суддя незаконно вирішила здійснювати розгляд справи № 752/14476/21 за правилами спрощеного позовного провадження, не врахувавши як поданий ним зустрічний позов, так і вимоги статей 274, 277 та 279 ЦПК України щодо обставин, які мають враховуватися при визначенні можливості розгляду справи за првавилами спрощеного провадження. Суддя не врахувала, що житлові спори не є малозначними, що у свою чергу при звело до обмеження його парва на доступ до суду як складового елементу права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що суд першої інстанції помилково вирішив розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження, не врахувавши категорію та її складність, характер і обсяг доказів. Висновки суду про відсутність підстав для виправлення описки з огляду на невирішення судом питання про прийняття його зустрічного позову та об`єднання із первісними вимогами є помилковими. Згідно практики ЄСПЛ будь-які ризики неналежного урядування і помилки такого органу має покладатися на сам орган, а тому він не має відповідати за процесуальні помилки суддів Голосіївського суду м.Києва, які своєчасно не вирішили питання щодо об`єднання його зустрічного позову із первісним.

Позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у виправленні описки, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

- 3 -

Решта учасників правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанціїпро внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення (п.19 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про виправлення описки, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що 14 січня 2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 , проте станом на час постановлення ухвали від 04 жовтня 2022 року питання про його об`єднання із первісним позовом згідно ст.193 ЦПК України попереднім складом суду не вирішувалося, що виключає зазначення відомостей про зустрічний позов в ухвалі від 04 жовтня 2022 року в даній справі.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають вимогам цивільного процесуального закону.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно ч.3 ст.193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Голосіївського районного суду м.Києва від 27 серпня 2021 року ОСОБА_7 відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення.

14 січня 2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської у м.Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, зміну умов договору найму.

Після задоволення повторної заяви ОСОБА_1 про відвід судді Плахотнюк К.В., справа у встановленому порядку передана судді Шевченко Т.М., яка у свою чергу після заявлення ОСОБА_1 повторних відводів, прийняла самовідвід і справа передана судді Кордюковій Ж.І., яка ухвалою від 04 жовтня 2022 року прийняла її до провадження.

Також судом встановлено, що станом на час постановлення суддею Кордюковою Ж.І. ухвали від 04 жовтня 2022 року про прийняття даної справи до провадження, розгляд справи не був розпочатий і питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 та його об`єднання в одне провадження з первісним позовом вирішене не було, і ухвала в порядку ч.3 ст.193 ЦПК України не постановлювалася.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність

- 4 -

підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, оскільки на час постановлення ухвали від 04 жовтня 2022 року питання про прийняття зустрічного позову і його об`єднання із первісним згідно ст.193 ЦПК України судом не вирішене, що виключає про зазначеня відомостей про зустрічний позов в ухвалі від 04 жовтня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду про відсутність підстав для виправлення описки з огляду на невирішення судом питання про прийняття його зустрічного позову та об`єднання із первісними вимогами необгрунтовані.

Такі доводи суперечать приписам ч.3 ст.193 ЦПК України, яка чітко вказує, що вимоги за зустрічним позовом об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду, яка в даній справі судом станом на 04 жовтня 2022 року судом не постановлювалася.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справедливий розгляд справи, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява №19164/04).

Тобто, принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

В даному випадку норма процесуального права, зокрема ч.3 ст.193 ЦПК України, яка покладає на суд обов`язок постановити ухвалу при прийнятті зустрічного позову і об`єднати його в одне провадження з первісним позовом, є чіткими та прогнозованими в частині того, що вони встановлюють обов`язок суду ухвалити з цього приводу процесуальне рішення, а тому ОСОБА_1 не вправі мати законних очікувань на прийняття до розгляду його позову без ухвалення такого рішення.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скраги про те, що скаржник не має відповідати за несвоєчасне ухвалення процесуальних рішень судом, який не вирішив питання щодо об`єднання його зустрічного позову із первісним. Проте такі доводи не свідчать про помилковість ухвали суду щодо відмови у виправленні описок.

При цьому з ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд надалі має вирішити питання щодо прийняття зустрічного позову і об`єднання в одне провадження з первісним.

Доводи апеляційної скарги про те, що:

- суддя незаконно вирішила здійснювати розгляд справи № 752/14476/21 за правилами

- 5 -

спрощеного позовного провадження, не врахувавши як поданий ним зустрічний позов, так і вимоги статей 274, 277 та 279 ЦПК України щодо обставин, які мають враховуватися при визначенні можливості розгляду справи за првавилами спрощеного провадження;

- суддя не врахувала, що житлові спори не є малозначними, що у свою чергу призвело до обмеження права ОСОБА_1 на доступ до суду як елементу права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- суддя помилково вирішила розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження, не врахувавши категорію та її складність, характер і обсяг доказів,

колегія суддів відхиляє як такі що не стосуються виправлення описки, а стосуються фактичної зміни змісту судової ухвали від 04 жовтня 2022 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до роз`яснень у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Наведені доводи фактично змінюють зміст ухвали від 04 жовтня 2022 року, що є неприпустимим.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про виправлення описки, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Даючи оцінку доводам позивачки, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м.Києва від 15 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: