Справа № 466/6818/21
Провадження № 2/466/602/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

з участю секретаря Шпира Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відео конференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

за участі позивача ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою за результатом розгляду якої просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 1000,00 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8197,80 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 11.02.2020 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 7-01, забезпечений транспортний засіб марки "KIA", д.н.з. НОМЕР_1 . 23.11.2020 року на автодорозі Західний обхід м.Львова, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "КАМАЗ", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Skoda Octavia" д.р.н. НОМЕР_3 та автомобіля «Kia Sportage», " д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 15.12.2020 року по справі №466/9446/20, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Кіа Sportage», д.р.н. « НОМЕР_1 » був організований огляд автомобіля. Згідно Рахунку-фактури № від 15.12.2020 року вартість відновлюваногс ремонту автомобіля «Кіа Sportage», д.р.н. « НОМЕР_1 » склала - 42 626, 36 грн. Факт ДТП 23.11.2020 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, ще підтверджується Страховим актом № 2078044-1 від 11.01.2021 року. На підставі страхового акту ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 42 626,36 грн., що підтверджує платіжне доручення. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за Полісом ЕР 201009546 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, внаслідок чого остання здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом ЕР/201009546 з мінусом франшизи в розмірі 1000,00 грн. що передбачена згідно умов полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 1000,00 гривень, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, просить не відмовити в його задоволенні.

Позивач у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надано, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 7-01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Кіа Sportage», д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.14-17).

Відповідно до умов вказаного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

23.11.2020 року на автодорозі Західний обхід м.Львова, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "КАМАЗ", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля "Skoda Octavia" д.р.н. НОМЕР_3 та автомобіля «Kia Sportage», д.р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.19).

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Kia Sportage», д.р.н. НОМЕР_1 , завдані механічні пошкодження, що підтверджується Актами огляду транспортного засобу від 24.11.2020 та 28.12.2020 року (а.с.30-31).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 15.12.2020 року по справі №466/9446/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.24-25).

Згідно Рахунку-фактури № від 16.02.2020 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Sportage», д.р.н. НОМЕР_1 , склала: 42626,36 грн.(а.с.34).

Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором страхування, на підставі страхового акту №2078044-1 від 11.01.2021 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у загальному розмірі: 42626,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням №573 від 11.01.2021 року (а.с.35 зворот).

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу «КАМАЗ», д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована за Полісом №ЕР 201009546 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.36 зворот).

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом №ЕР 201009546 з вирахуванням розміру франшизи 1000,00 грн., передбаченої договором.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом склала 1000,00 грн.

22.02.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 . Новий кредитор) укладено Договір №22/02/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору ( а.с.09-12 зворот).

Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до ОСОБА_2 у сумі 1 000,00 грн.

25 травня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. було укладено договір про надання правової допомоги №1818, згідно якого адвокат має надати правову допомогу у питаннях, що виникли, в т.ч., на підставі договору про відступлення права вимоги.

26 травня 2025 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. підписано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №1818 від 25.05.2021 та акт приймання -передачі правової допомоги, згідно якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 8197,80 грн.

26 травня 2021 року ФОП ОСОБА_1 здійснено оплату у розмірі 8197,80 грн. згідно підписаного акту приймання -передачі правової допомоги.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, оскільки відповідач є винуватцем ДТП та на нього покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди та повинен нести відповідальність за завдану шкоду, то у позивача цілком законно виникло право на відшкодування витрат в порядку регресу з моменту виплати страхового відшкодування.

З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8197,80 гривень.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, судом встановлено, що 25 травня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. було укладено договір про надання правової допомоги №1818, згідно якого адвокат має надати правову допомогу у питаннях, що виникли, в т.ч., на підставі договору про відступлення права вимоги (а.с.38-39).

26 травня 2025 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. підписано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №1818 від 25.05.2021 та акт приймання - передачі правової допомоги, згідно якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 8197,80 грн. (а.с.39 зворот).

26 травня 2021 року ФОП ОСОБА_1 здійснено оплату у розмірі 8197,80 грн. згідно підписаного акту приймання - передачі правової допомоги (а.с.40).

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Самойленко П.М. жодного разу не приймав участі у судових засіданнях у справі.

Згідно ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд приходить до висновку, що розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям справедливості, розумності та доцільності та на переконання суду є завищеним щодо іншої сторони спору.

Як вказано у постанові КЦС ВС у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, що виходять з конкретних прав та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадках укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи вони були фактично понесені, так і оцінювати їх потребу.

Враховуючи особливості предмета спору, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідним для вчинення дій та надання послуг, кількість проведених та призначених судових засідань, в яких адвокат жодного разу не брав участі, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає зменшенню з 8 197,80 грн. до 4 060,00 грн.

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 1000,00 грн. (одну тисячу гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 060,00 грн. (чотири тисячі шістдесят гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Текст рішення складено та підписано 16.03.2023 року.

Суддя Ю. В. Донченко