ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2714/23 Справа № 175/3500/18 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

секретар судового засідання - Драгомерецька А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, про поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказана заява мотивована тим, що в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №175/3500/18 за позовом ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року в задоволені позовних вимог позивачу було відмовлено у повному обсязі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були частково задоволені, а саме: - скасовано розпорядження голови Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 188-рк від 03 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді Директора територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради; стягнуто з Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 03 вересня 2018 року по 07 вересня 2022 року в сумі 498775,42 грн., без урахування обов`язкових платежів (податків та зборів). Заявник вказав, що подав позовну заяву до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу ще в вересні 2018 року та провадження по вказаній справі було відкрито 06 вересня 2018 року. Відповідач по вказаній справі Індустріальна районна у місті Дніпрі рада та виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на сьогоднішній день знаходяться в стадії ліквідації. Зазначив, що позовна заява була подана до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради ще в 2018 році, а процедуру ліквідації відносно неї розпочато тільки в листопаді 2020 року. Заявник вказав, що рішенням Дніпровської міської ради правонаступником Індустріальної районної у місті Дніпрі ради було визнано Адміністрацію Індустріального району Дніпровської міської ради. Після цього, рішенням Дніпровської міської ради правонаступником Адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради було визнано Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради.

Враховуючи викладене, заявник просив замінити відповідача - боржника Індустріальну районну у місті Дніпрі раду на її законного правонаступника Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року задоволено заяву та замінено сторону боржника у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на його правонаступника Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради.

Ухвала суду мотивована тим, що рішенням Дніпровської міської ради за №71/4 від 24 лютого 2021 року правонаступником боржника Адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради було визнано Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради і факт правонаступництва не пов`язаний із державною реєстрацією припинення боржника - Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, датою виникнення універсального правонаступництва між боржником та Лівобережною адміністрацією Дніпровської міської ради є дата рішення Дніпровської міської ради за №71/4 від 24 лютого 2021 року, зі змінами відповідно до рішення Дніпровської міської ради за №98/9 від 28 липня 2021 року. За таких обставин, суд вважав заяву про заміну сторони виконавчого провадження обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Індустріальна районна у місті Дніпрі рада не припинила свою діяльність, як юридична особа, утворена і працює комісія з припинення юридичної особи, тобто факт вибуття сторони виконавчого провадження не відбувся. Апелянт вказує, що Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради не є правонаступником Індустріальної районної у місті ради.

На вказану апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 адвоката Котовича М.О. надійшов відзив, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено у повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу частково задоволені. Скасовано розпорядження голови Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 188-рк від 03.09.2018 року про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді Директора територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради; стягнуто з Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 03 вересня 2018 року по 07 вересня 2022 року в сумі 498 775,42 грн., без урахування обов`язкових платежів (податків та зборів).

30 вересня 2022 року позивачем отримані виконавчі листи, але до стягнення не пред`являлися.

Встановлено, що ОСОБА_1 подав позовну заяву до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, про поновлення на роботі на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в вересні 2018 року, та провадження по вказаній справі було відкрито 06 вересня 2018 року.

Відповідно до розпорядження міського голови від 13 листопада 2020 року №1323-р «Про створення комісії з припинення юридичних осіб - комітет Індустріальної районної у місті Дніпрі ради та її виконавчого комітету» відповідач по вказаній справі Індустріальна районна у місті Дніпрі рада () та виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпрі ради () знаходяться в стадії ліквідації.

Згідно інформації з веб-сайту «opendatabot» по Індустріальній районній у місті Дніпрі раді () та виконавчому комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (), станом на 11 листопада 2022 року, Індустріальна районна у місті Дніпрі рада перебуває у стані припинення.

На підставі рішення Дніпровської міської ради за №80/60 від 02 вересня 2020 року реорганізовано районні у місті Дніпрі ради та їх виконавчі комітети (як юридичні особи) шляхом приєднання до виконавчих органів Дніпровської міської ради.

Відповідно до рішення Дніпровської міської ради за №71/4 від 24 лютого 2021 року, а саме п.п.1.3. Положення про Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради, адміністрація є правонаступником Адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради та Адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради, у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття.

Згідно рішення Дніпровської міської ради за №98/9 від 28 липня 2021 року внесено зміни до рішення Дніпровської міської ради № 71/4 від 24 лютого 2021 року «Про затвердження положень про адміністрації районів Дніпровської міської ради» та викладено у новій редакції, зокрема, п.п.1.3. Положення про Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради: «1.3. Адміністрація є правонаступником адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради та адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради, у зв`язку з їх реорганізацією шляхом приєднання».

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з наявності для цього правових підстав.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з оглядку на наступне.

У ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано ч. 1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа вважається такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 73-75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17, провадження № 12-48гс20, зазначено, що «оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України».

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто в процесі правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи майнових прав і обов`язків сторони, що вибула.

Отже, процес процесуального правонаступництва у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з їх вибуттям, тобто підставою заміни, зокрема, боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в разі яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження відповідними органами та посадовими особами.

Тобто, вибуття боржника у спірних правовідносинах має відбутися, саме на стадії виконавчого провадження. Верховний Суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2022 року, у справі № 206/3740/13-ц дійшов висновку про те, що за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Колегією суддів встановлено, що у справі, що розглядається, 30 вересня 2022 року позивачем отримані виконавчі листи, але до стягнення вони не пред`являлися.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення Індустріальної районної у місті Дніпрі рада як юридичної особи не внесено, вона має власний код ЄДРПОУ, тобто відповідна юридична особа не припинилася в розумінні наведеного припису ст. 104 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині; цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Встановивши, що запис про припинення Індустріальної районної у місті Дніпрі рада як юридичної особи не внесено, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона на загальних підставах набувала і набуває як прав, так і обов`язків у цивільних правовідносинах, а тому правових підстав для здійснення її заміни у суду першої інстанції не було.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, як така, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про скасування розпорядження про звільнення, про поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.П. Барильська

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко