РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1522/22

Провадження № 2/293/90/2023

04 травня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

представника позивача ОСОБА_1 доручення № 798 від 23.11.2022

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду, відповідно до змісту якого просить:

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 67568,85 грн;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01.01.2021 по 30.07.2022 в розмірі 67568,85 грн;

20.09.2022 суд у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до виконавчого органу Черняхівської селищної ради Житомирської області щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 .

07.10.2022 на адресу суду від Черняхівської селищної ради надійшов лист, згідно якого зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 11.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 14.11.2022.

14.11.2022 справа не розглядалась в зв`язку з перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 293/1398/22, про що секретарем судового засідання складено довідку. Справу розглядом призначений на 28.11.2022.

11.11.2022 засобами поштового зв`язку та на електронну адресу суду від відповідача в порядку ст.178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 32-35, 39-42, 46-49).

14.11.2022 відповідач у своєму клопотанні просить справу розглядати у його відсутності та в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с.45).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 28.11.2022 суд розгляд справи по суті відклав на 12.12.2022.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 12.12.2022 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 04.01.2023.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 04.01.2023 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 30.01.2023 за клопотанням представника позивача.

За результатами судового засідання від 30.01.2023 суд постановив витребувати з Житомирського відділу ДВС у Житомирській області копії матеріалів виконавчого провадження № 55532454 за виконавчим листом № 293/716/17 від 03.01.2018 виданого Черняхівським районним судом Житомирської області та викликати державного виконавця Бельського О. для дачі пояснень суду стосовно розрахунку заборгованості здійсненого держаним виконавцем. Розгляд справи по суті відкладений на 21.02.2023.

20.02.2023 на електронну адресу суду за №ЕП-302 надійшли письмові пояснення начальника відділу Житомирського В ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 81-82).

21.02.2023 на адресу суду за №1131 надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 55532454 із примусового виконання виконавчого листа № 293/716/17 від 03.01.2018 виданого Черняхівським районним судом Житомирської області (а.с. 83-175).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 21.02.2023 суд постановив оголосити перерву у розгляді справи по суті на 27.02.2023.

27.02.2023 позивач подала заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 184-192).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 27.02.2023 суд постановив оголосити перерву у розгляді справи по суті на 22.03.2023 .

16.03.2023 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшло клопотання відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача (199-201).

22.03.2023 об 10:00 год справа не розглядалась в зв`язку з оголошенням тривалої повітряної тривоги на території Житомирської області, про що секретарем судового засідання складено довідку. Розгляд справи по суті призначено на 12.04.2023.

12.04.2023 на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог (а.с.216-220).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 12.04.2023 суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та відклав розгляд справи по суті на 04.05.2023.

27.04.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача на заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 225-228).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Поданий позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2010 року.

11.07.2016 рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 29.11.2017 №293/716/17 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину.

Позивач доводить що відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо своєчасної сплати аліментів на утримання дітей за період з січня 2020 року по липень 2022 року, що призвело до утворення заборгованості яка станом на 31.07.2022 становить 67568,85 грн.

За несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати аліментів, позивач на підставі ст. 196 СК України заявила до стягнення з відповідача неустойку у виді пені в розмірі 67568,85 грн.

Відповідач 11.11.2022 подав в порядку ст. 178 ЦПК України відзив на позов, в якому виклав свої заперечення щодо позову, в прохальній частині відзиву просив відмовити в задоволенні позову та судові витрати покласти на позивачку.

Відповідач зазначив, що за рішенням суду про стягнення аліментів виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні.

Мотивуючи свої заперечення відповідач зазначає, що позивач в позовній заяві застосувала подвійне стягнення у виді стягнення боргу та у виді пені за прострочення сплати аліментів, що суперечить нормам ст. 61 Конституції України.

Відповідач доводить, що фактично заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Оскільки фактично заборгованість по сплаті аліментів відсутня то і стягнення пені відповідач вважає неможливим. Зауважив, що він здійснював перерахування сум аліментів на банківську картку позивача і такі докази позивач неправомірно не надала.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову, судові витрати покласти на позивачка, розгляд справи здійснювати у його відсутності.

27.02.2023 позивач подала суду позовну заяву у новій редакції, згідно якого просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.12.2017 по 30.07.2022 в розмірі 61433,58 грн.

16.03.2023 відповідач направив суду клопотання, згідно якого просить відмовити в задоволенні змінених позовних вимогах, а нову редакцію позову розцінювати як відмову позивача від позову.

Дослідивши зміст поданої заяви суд встановив, що позивач у позовній заяві, поданій на адресу суду від 27.02.2023 фактично змінила як предмет позову, виключивши вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах так і підстави позову, включивши у період нарахування пені за прострочення сплати аліментів період, що не був предметом первісного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Суд відмовив у прийнятті вказаної заяви, оскільки така подана з порушенням строків визначених ч.3 ст. 49 ЦПК України та одночасно змінено як предмет позову так і підстави, що є недопустимим.

Водночас норми частини 2 ст. 49 ЦПК України містять імперативну норму про те, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або після початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом, що передбачено ст.120 ЦПК України.

Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Положеннями ч. 4 ст. 44 ЦПК України на суд покладено обов`язок запобігати зловживанню процесуальними правами.

З наведеного, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог (зменшення позовних вимог), оскільки така заява подана після закінчення процесуальних строків, визначених п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України.

12.04.2023 позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог за змістом якої просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.10.2020 по 31.07.2022 в розмірі 50668,76 грн.

27.04.2023 відповідач направив на адресу суду відзив на заяву про зменшення позовних вимог за змістом якого просить відмовити в задоволенні змінених позовних вимогах позивачу, а нову редакцію позову розцінювати як відмову позивача від позову.

Суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду як таку, що подана у відповідності до норм ст. 49 ЦПК України та не суперечить правам та інтересам сторін, про що постановлена, ухвала, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від. 04.05.2023.

Таким чином суд вирішує спір в межах зменшених позовних вимог у відповідності до заяви позивача від 12.04.2023 ( а.с. 216-219)

Представник позивача у судовому засіданні від 04.05.2023 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача пеню за прострочення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.10.2020 по 31.07.2022 в розмірі 50668,76 грн.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься заява, у якій відповідач просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд визначає наявності умов для проведення розгляду справи у відсутності позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 04.05.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

За даними позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2010 року по липень 2016 року.

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.04.2013, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві серія НОМЕР_1 (а.с.5);

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.02.2011, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві серія НОМЕР_2 (а.с.6).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 29.11.2017 у справі №293/716/17 суд стягнув з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку на кожну дитину ( а.с. 7).

На виконанні Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 293/716/17, виданого 29.11.2017 року Черняхівським районним судом Житомирської області (а.с. 86).

За відомостями, що містяться у довідці - розрахунку Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області міністерства юстиції України Центрально-західного управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) за 19.5-20/9/2022/16072 від 18.08.2022, виданої на ім`я ОСОБА_2 убачається, що остання не отримала аліменти від ОСОБА_3 , за період з 01.01.2021 по 01.07.2022. Станом на 01.12.2020 заборгованість становить 28696,85 грн. (а.с. 138-139). Із наявної у матеріалах справи довідки-розрахунку, убачається, що ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей сплачував нерегулярно та станом на 01.10.2020 по 31.08.2022 утворилась заборгованість в сумі 2318,00 грн.

За відомостями, що містяться у довідці-розрахунку Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) за №300 від 12.01.2023, виданої на ім`я ОСОБА_2 з якої убачається, що станом на 31.12.2022 заборгованість становить 0,00 грн ( а с. 142-143).

Оскільки аліменти відповідачем сплачувались не регулярно, відповідно до ст. 196 СК України позивач здійснила нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по липень 2022 року, яка за розрахунком позивача склала 50668,76 грн, (а.с. 216-219).

За наведених обставин позивач за захистом свого порушеного права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спір у даній справі виник у зв`язку несвоєчасним виконанням покладених на відповідача обов`язків по сплаті аліментів, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість зі сплати аліментів та за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати аліментів позивач заявила до стягнення з відповідача на підставі ст. 196 СК України пеню у розмірі 50668,76грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

У статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 50668,76грн пені за прострочення зі сплати аліментів, суд зазначає про наступне.

Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, чи у відсотковому відношенні цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі N 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді даного спору про стягнення, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясовувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі N 572/1762/15-ц (провадження N 14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі N 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі N 759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі N 359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі N 372/264/15-ц.

Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог навела розрахунок неустойки (пені) за період з 01.11.2020 по 31.08.2022, загальний розмір якої склав 50668,76грн ( а.с. 216-219).

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що останній є правильним та обґрунтований, а також підтверджується і довідками-розрахунками державного виконавця так і матеріалами виконавчого провадження, у яких наявні платіжні документи про сплату відповідачем аліментів на користь позивача.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 50668,76грн.

При цьому суд зазначає, що станом на момент звернення позивача до суду у відповідача існувала заборгованість зі сплати аліментів, яка була погашена відповідачем в розмірі 72627,41грн вже після звернення позивача до суду з вказаним позовом, що підтверджується копією платіжного доручення від 07.11.2022, що міститься у матеріалах виконавчого провадження ( а.с. 175). Таким чином сам відповідач, погашаючи заборгованість перед позивачем 07.11.2022 у розмірі 72627,41грн, підтвердив, що несвоєчасно сплачував аліменти на користь позивача, чим допустив прострочення в оплаті.

За таких обставин доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у зв`язку з тим, що заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів відсутня є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Інших належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача відповідач не подав.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 50668,76грн.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13,79,81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 50668,76 грн пені за прострочення сплати аліментів.

3. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 992,40 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст рішення складений та підписаний: 09.05.2023

Суддя Людмила ЛОСЬ