Справа № 947/3620/23
Провадження № 2/947/1388/23
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря - Солтановської Ю.О.,
представника позивача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «НАДРА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа Державне підприємство «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ» про зняття обтяжень з рухомого майна,
27 січня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: припинити обтяження на автомобіль легковий марки Nissan Tiida, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис від 26.07.2012 року за № 12788640, тип обтяження: інше обтяження (реєстратор Казновецька Олеся Олександрівна, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України м. Київ), шляхом внесення відповідних відомостей в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. припинити обтяження на автомобіль легковий марки Nissan Tiida, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис від 26.07.2012 року о 15 годині 50 хвилин за № 12790355, тип обтяження: інше обтяження (реєстратор Тімонова Марія Олександрівна, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ).
Свої вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2021 року її, як власнику рухомого майна, стало відомо, що автомобіль марки Nissan Tiida, 2008 року випуску, куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться під обтяженням - забороною відчуження.
В подальшому позивачу стало відомо, що 26.07.2012 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження вказаного транспортного засобу (заборона відчуження) на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування № 05/018/2007/840-К/576 від 23.08.2007, укладеного між ТОВ «АВТОРАЙ» та ПАТ КБ «НАДРА». Обтяжувачем є ПАТ «КБ «Надра», боржником - ТОВ «Авторай».
Позивач вказує, що право власності на транспортний засіб набуто нею на підставі договору купівлі-продажу в квітні 2008 року, та на момент придбання автотранспортного засобу у ТОВ «АВТОРАЙ» та проведення державної реєстрації права власності, автомобіль не перебував у будь-якому приватному чи публічному обтяженні, в тому числі у заставі.
Позивач стверджує, що відомості про приватне обтяження на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування № 05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007, укладеного між відповідачем ПАТ КБ «НАДРА», як заставодержателем, та ТОВ «АВТОРАЙ», як заставодавцем, станом на 28.10.2021 року, наявні в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порушують її право власності на автомобіль Nissan Tiida, 2008 року випуску, куз. НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , право власності на який набуто нею у встановленому законом порядку та здійснено державну реєстрацію такого права.
Наявність обтяження унеможливлює позивачу право володіти та користуватися належним майном, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 31.01.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 08.04.2008 року Позивачем у було придбано автомобіль марки Nissan Tiida, 2008 року випуску, куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_4 .
Відповідно до витягу № 75857292 від 28.10.2021 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що 26.07.2012 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 12788640 зареєстроване обтяження вказаного автомобіля на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування, серія та номер: 05/08/2007/840-К/576, виданий 23.08.2007, видавник: Відділення ПАТ «КБ «Надра» Одеське РУ, боржник: ТОВ «АВТОРАЙ», реєстратор обтяження - Казновецька Олеся Олександрівна, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Крім того, на автомобіль легковий марки Nissan Tiida, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, було зареєстровано обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис від 26.07.2012 року о 15 годині 50 хвилин за № 12790355, тип обтяження: інше обтяження (реєстратор Тімонова Марія Олександрівна, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорюються права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Частинами 1, 3 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.
У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Вирішуючи спір по суті суд приходить до висновку, що на час придбання Позивачем автомобіля, а саме, 08 квітня 2008 року, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження, позивач в силу приписів ч.ч.1, 3 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вважається добросовісним набувачем, що набув право власності на таке рухоме майно без обтяжень та в силу ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, суд вважає, що наявність арешту унеможливлює позивачу право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з чим вимоги позову підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Викладене вище свідчить про те, що наявність обтяження на автомобіль легковий марки Nissan Tiida, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, перешкоджає позивачу реалізувати свої права щодо автомобілю, зокрема, права володіння, користування та розпорядження своїм майном, захист яких передбачено ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України.
Відповідно До п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що Не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Як роз`яснює п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 3.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових Прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття З Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-УІ).
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Виходячи вищевикладене та керуючись ст. ст., 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України суд,
Позовні ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «НАДРА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа Державне підприємство «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ» про зняття обтяжень з рухомого майна - задовольнити.
Припинити обтяження на автомобіль легковий марки Nissan Tiida, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис від 26.07.2012 року за № 12788640, тип обтяження: інше обтяження (реєстратор Казновецька Олеся Олександрівна, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України м. Київ), шляхом внесення відповідних відомостей в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Припинити обтяження на автомобіль легковий марки Nissan Tiida, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис від 26.07.2012 року о 15 годині 50 хвилин за № 12790355, тип обтяження: інше обтяження (реєстратор Тімонова Марія Олександрівна, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Куриленко О. М.