ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/323/23
провадження № 2/691/213/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 березня 2023 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2023 року в Городищенському районному суді Черкаської області зареєстровано позов ОСОБА_1 , який надійшов до суду поштовим відправленням через АТ "Укрпошта", відправник адвокат Буга А.В., про розірвання шлюбу, позивач вказує, що з відповідачем ОСОБА_2 з 04 серпня 2021 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично відповідачка уклала фіктивний шлюб, для отримання можливості проживання на території Великої Британії. Остаточно подружні відносини припинені в 2021 році. Відповідач фактично на даний час створила іншу сімю. Вирішити в позасудовому порядку питання щодо розірвання шлюбу, через органи РАЦСУ не представляється можливим по причині не бажання відповідача явитися до ВДРАЦС та подати спільну заяву. Позивач постійно проживає у Великій Британії та явитися до суду не має можливості, клопоче про розгляд справи про розірвання шлюбу без його особистої участі як сторони позивача.

Вивчивши матеріали позовної заяви, прихожу до висновку, що вона не відповідає вимогам ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Позовна заява, згідно пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За нормами статті 19 ЦПК України суд розглядає в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Сімейним Кодексом України окремо визначено підстави для розірвання шлюбу в органах ДРАЦС та окремо визначено підстави для звернення з таким позовом до суду.

Так, розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених статтею 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до статті 109 СК України.

Відповідно до статті 106 СК України подружжя, яке не має дітей (неповнолітніх), має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач будь-які докази, які б стверджували обставини, за яких його право є порушеним, оспорюється чи не визнається іншою особою, не зазначено, як і обставин, які б вказували на те, що з даного приводу між сторонами існує спір, а тому, висновок щодо предмету спору зробити не можливо.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Дана норма закону стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно абзаців 2 - 3 пункту 3 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 Сімейного кодексу України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст.107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст.109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК. Для розірвання шлюбу між подружжям, що не має неповнолітніх дітей, за рішенням суду позивач має вказати підстави, що унеможливлюють його розірвання у позасудовому порядку, тобто через органи ДРАЦС.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази звернення сторін до органів РАЦСу з спільною заявою про розірвання шлюбу або відмови відповідача від такого звернення. Крім цього, до суду не надано відмови державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмови у прийнятті відповідної заяви органом РАЦСу, або даних про заперечення відповідачем проти розірвання шлюбу чи ухилення його від звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху; в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частини 1, 2 статті 185 ЦПК України).

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених цивільно процесуальним законодавством, заява підлягає залишенню без руху та наданню позивачу терміну для усунення недоліків, а саме надати відмову державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмову в прийнятті відповідної заяви органом РАЦСу, або дані про заперечення відповідачем проти розірвання шлюбу чи ухилення його від звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Звертаю увагу, що позов поданий від ОСОБА_1 , із зазначенням відправника, адреси для листування, адвокат Буга А.В., 60300, Чернівецька область, м. Новоселиця, вул. 1-го Травня, буд. 2, Разом з тим, довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача, відсутні, що не узгоджується з нормами ЦПК України, та має бути усунуто.

При винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також враховується правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 (провадження № 11-490сап19), згідно з яким відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

У звязку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху, зобовязавши позивача усунути виявлені недоліки.

Встановити строк для виконання вимог ухвали десять днів з дня її отримання, а саме, надати докази, що унеможливлюють розірвання шлюбу у позасудовому порядку, тобто через органи ДРАЦС, та довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача, адвоката Буга А.В..

У разі не виправлення зазначених недоліків позовна заява буде вважатися не поданою і підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. П. Синиця