"06" березня 2023 р.
Справа № 336/1705/23
Провадження № 2-о/336/145/2023
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

06 березня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши подану в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

встановила:

Представник заявника - адвокат Юрасов Андрій Вікторович звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити наступні факти: 1) родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був сином ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був сином ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та онуком ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3) спільного проживання та реєстрації місця проживання фізичних осіб: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), її сина ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6) та онука ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на дати смерті спадкодавців ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 на території виправно-трудової колонії № 74 в Одеській області, де на той час відбувала покарання у вигляді позбавлення волі його мати - ОСОБА_4 . Реєстрацію його народження було здійснено 27.07.1985 Приморським відділом ЗАЦС м. Одеса, актовий запис № 1204, при цьому, відомості про батька були відображені в реєстраційних документах зі слів матері. Згодом, 24.12.1985 з території дитячого будинку ЮГ № 311/74 при ВТК №74, новонародженого ОСОБА_1 забрав до м. Запоріжжя його реальний батько - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6. Передання дитини було оформлено Актом-довідкою начальника дитячого будинку ЮГ № 311/74 м. Одеса - Оперовець В.С., медичної сестри ОСОБА_5 від 24.12.1985 р. До вказаного Акту-довідки додавались, зокрема: Свідоцтво про народження сер. НОМЕР_1 від 27.07.1985 р.; Виписка з історії розвитку дитини; довідка РАЦС (не збереглась). Титульний аркуш особової справи дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , містить відмітку «24.12.1985 р. вибув на виховання батьку. Інтер. № 2. Пров, Шепетівський, буд. 7». З часу відбуття до м. Запоріжжя, ОСОБА_1 , свою матір більше ніколи не бачив. В подальшому (як про це свідчать наявні реєстраційні дані і відповідні документи), ОСОБА_1 , його батько ОСОБА_2 та баба - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали разом та були зареєстровані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Інших дітей, окрім ОСОБА_1 , у ОСОБА_2 не було, останній також не одружувався і все своє життя присвятив сину. В означеному будинку ОСОБА_1 зареєстрований і проживає дотепер. Таким чином, протягом майже усього життя заявника, він, його батько та баба, - постійно проживали разом і були зареєстровані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Домоволодіння, в якому проживала родина належало на праві приватної власності бабі заявника - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем за законом (найближчого ступеня спорідненості) спадкодавця ОСОБА_3 , який на дату відкриття спадщини прийняв її (в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України) був її син - ОСОБА_2 . Не встигнувши оформити право на спадщину, що відкрилась після смерті матері, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, заявник ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем за законом після смерті баби та батька, (найближчого ступеня спорідненості) який прийняв спадщину (в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України). Заповітів спадкодавці не залишали. Інші претенденти на спадщину - відсутні. В силу наведених обставин, право на оформлення прийнятої спадщини має виключно спадкоємець ОСОБА_1 . Із метою належного оформлення права на спадщину, заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., в результаті чого було заведено спадкову справу № 152/2021, в рамках якої інші спадкоємці про свої спадкові права не заявили. Таким чином, з одного боку, заявник ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлих спадкодавців, а з іншого боку, така ситуація свідчить про відсутність спору про право. У визначений законодавством порядок, нотаріусом Вовк І.І. було вчинено комплекс необхідних процесуальних дій, направлених на визначення правового статусу та належності спадкодавцям спадкового майна, визначення ступеню спорідненості спадкодавців зі спадкоємцями, черговості та нормативних підстав спадкування тощо. 07.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вовк І.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. В результаті розгляду даного звернення, нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) № 392/02-31 від 07.09.2022. Причиною відмови зазначено, що на підтвердження факту родинних відносин померлого ОСОБА_2 з померлою гр. ОСОБА_3 було подано наступні документи: Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , сер. НОМЕР_2 , видане 23.04.2015 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції; Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , сер. НОМЕР_3 , видане 05.12.2016 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькі області. Нотаріусом було сформовано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 , в якому містяться наступні відомості: Відомості про дитину: Прізвище, власне ім`я, по-батькові: ОСОБА_2 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , Відомості про матір: Прізвище, власне ім`я, по-батькові: ОСОБА_3 . Відомості про батька - відсутні. На підтвердження факту родинних відносин заявника ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 , було надано наступні документи: Свідоцтво про народження ОСОБА_1 НОМЕР_4 , видане 27.07.1985 Приморським відділом ЗАДСу м. Одеса, в якому в графі «батько» зазначено: ОСОБА_6 , а в графі «матір» ОСОБА_4 . Нотаріусом було сформовано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , в якому містяться наступні відомості: Відомості про дитину: Прізвище, власне ім`я, по-батькові: ОСОБА_1 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відомості про батька - ОСОБА_6 Відомості про матір: Прізвище, власне ім`я, по-батькові: ОСОБА_4 . У цьому ж витязі міститься інформація про те, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я). На підтвердження факту прийняття спадщини між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом було направлено запити до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР про місце реєстрації та склад сім`ї на день смерті кожного з померлих. У Довідці № 04-07/3/2250 від 25.03.2022 зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 28.07.1971 р. по 08.10.1921 р. (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Разом з нею на день смерті були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . У Довідці № 04-07/3/2251 від 25.03.2022 р. зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період з 12.01.2006 р. по 19.01.2017 р. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Разом з ним на день смерті були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших документів на підтвердження факту прийняття спадщини та родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надано. Також, не надано документів на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Причиною цього є не скільки відсутність необхідних документів, скільки наявність надмірної кількості описок, неточностей та інших чинників об`єктивного характеру.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, перевіривши виконання вимог ст.175-177 ЦПК України, суддя встановила, що подана заява підлягає залишенню без руху у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Так, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб (територіальні громади, органи РАЦС, тощо); прокурор у порядку статей 56, 57 ЦПК України відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» також має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для осіб, інтереси яких він представляє за законом.

Водночас справи про встановлення факту родинних відносин з метою одержання спадщини не можуть розглядатися судами, якщо заявник відповідно до ст. 1224 ЦК України усунений від права на спадкування.

Разом із заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть брати участь і заінтересовані особи з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Проте, в порушення вищевказаного, заявником як заінтересовану особу зазначено приватного виконавця, для якого в результаті встановлення вище заявлених фактів, не мають настати певні юридичні наслідки.

Вказана обставина підлягає уточненню, а саме: заявник повинен визначитись з тим, хто саме буде заінтересованою особою по справі.

За нормою ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Так, у заяві ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Документом, що підтверджує походження дитини від певної матері, є документ закладу охорони здоров`я про народження нею дитини - медичне свідоцтво про народження.

Крім того, свідоцтво про народження - документ, що засвідчує факт реєстрації народження дитини та підтверджує громадянство України особи віком до 16 років на підставі запису про громадянство її батьків.

До свідоцтва про народження вноситься наступна обов`язкова інформація: прізвище, ім`я та по батькові дитини; дата народження дитини; місце народження дитини; національність дитини; стать дитини.

Свідоцтво містить також відомості про: запис у книзі актів громадянського стану про народження дитини, дату його складання та номер; батьків народженого, їх громадянство і національність. У разі, коли мати дитини не перебуває у шлюбі і немає спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я, по батькові за бажанням матері. Запис про громадянство і національність батька - за громадянством і національністю матері; місце реєстрації і дату видачі свідоцтва про народження; орган, що видав свідоцтво про народження.

Заявником не надано доказів того, що він позбавлений можливості надати відповідні документи, з яких можливо було б встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, суду не надано доказів того, що він звертався до відповідних установ (архівних) з заявою про надання йому відповідних документів і йому було відмовлено, або не виявилося можливим надати такі документи в силу тих чи інших обставин (знищені, пошкоджені, відсутні, тощо).

Також, заявник просить встановити факт сумісного проживання та реєстрації місця проживання себе разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на день їх смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, в самій заяві зазначає, що приватним нотаріусом були зроблені відповідні запити до Департаменту реєстраційних послуг, з відповідей якого вбачається наявність реєстрації місця проживання заявника разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на день їх смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною другою статті 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Варто звернути увагу на ту обставину, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

З огляду на вказане, заявнику також необхідно уточнити вимоги та обґрунтування заяви в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

ВСУ від 01.01.2012 у своєму листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наголосив, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Натомість, ч.ч.1,4,6 ст.294 ЦПК України врегульовано обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Більш того, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, заявник просить встановити, що є сином ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6), фактично заявляючи вимоги про встановлення факту батьківства, подання якої чітко врегульовано ст.130 СК України.

З наданих суду документів вбачається, що державна реєстрація народження заявника проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері).

За приписами ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122,125 СК України.

У відповідності до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або рішенням суду.

Частиною першою ст.130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

За такого, існує спір щодо походження заявника.

У відповідності до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлено під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Крім того, заявник стверджує, що встановлення факту необхідно йому для підтвердження родинних відносин з померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , саме із врахуванням батьківства ОСОБА_2 відносно себе, проте, не надає доказів того, що вирішити вказане питання в позасудовому порядку (посвідчити цей факт) не видається за можливе. Вказана обставина потребує виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Враховуючи зміст ст.2, 3 вказаного Закону, суддя зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. При цьому, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Вказане свідчить про необхідність звернення із відповідною заявою до органу реєстрації актів цивільного стану, а відмова у задоволенні заяви матиме зовсім інші наслідки, ніж звернення до суду в порядку окремого провадження.

Так, згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

В будь-якому разі, звернення до суду із заявою про встановлення родинних відносин зумовлює зазначення заінтересованої особи, адже це випливає із самої суті окремого провадження. Так, ч.2 ст.315 ЦПК України врегульовано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Визначення письмових доказів наведено у нормі ст.95 ЦПК України.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказане, суд звертає увагу заявника, що записи в домовій книзі будинку АДРЕСА_1 та титульний аркуш з особової справі ОСОБА_1 та копія Акту-довідки начальника дитячого будинку, за відсутності будь-яких ідентифікуючих ознак, не можуть свідчити на користь наявності родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Тобто, заявнику слід додати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

З огляду на надані суду матеріали, основною вимогою ОСОБА_1 є визнання його сином померлого ОСОБА_2 , а похідними вимогами є визнання останнього сином померлої ОСОБА_3 та встановлення факту сумісного проживання та реєстрації місця проживання заявника з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на день їх смерті.

Проте, заявником не зазначено дати народження ОСОБА_2 , бо позов та матеріали справи містіть декілька варіантів: ІНФОРМАЦІЯ_6., що підлягає уточненню.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 3 ст. 185 цього Кодексу якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261, 294, 318 ЦПК України, суддя -

постановила:

Подану в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків заяви.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Звєздова