Справа № 509/3328/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу № 509/3328/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі, а саме по 3 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.07.2022 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до повноліття старшого сина. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. Позов обґрунтовує тим, що діти проживають разом з матір`ю, батько проживає окремо протягом шести місяців, та будь якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровою людиною, та працездатним, офіційно працевлаштований в КП «Чорноморське» де отримує заробітну плату у розмірі 15 000 грн. Інших дітей відповідач не має, та кошти з нього не утримуються за виконавчими документами. Позивач не працевлаштована, зайнята домашнім господарством та доглядом за дітьми, а тому самостійно забезпечувати їх в фінансовому плані не може. Крім того, відповідач є власником житлового будинку та двох земельних ділянок, землі перебувають в оренді, за що йому виплачуються грошові кошти, а тому вважає що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у вказаному розмірі.

Ухвалою судді від 22.08.2022 року провадження по справі відкрито та призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти стягнення вказаної суми аліментів, при цьому вказав, що він жодним чином не ухиляється від обов`язку утримувати своїх дітей, проте сплачувати вказану суму не має можливості, згоден на стягнення з нього аліментів в мінімальному розмірі.

Представник відповідача пояснив, що відповідач підтримує своїх дітей в матеріальному плані. Вказане позивачкою в позові, що відповідач ухиляється від матеріальної допомоги для дітей не відповідає дійсності, та жодним доказом не підтверджується.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, 20 березня 2015 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , актовий запис №43.

Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_8 ».

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 509/2517/22 шлюб між подружжям розірвано.

Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Згідно довідки від 20.07.2022 року № 4 гр ОСОБА_2 працює в КП «Чорноморськводоканал» з 23.03.2022 року, на даний час займає посаду тракторист ОС IV розр. Дохід за період з 23.03.2022 року по 30.06.2022 року склав 62 209, 45 грн. довідка видана головним бухгалтером, також засвідчена директором підприємства.

До позову позивач долучила інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,1025 га цільове призначення якої для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір орендної плати за рік у грошовій формі становить 5700 грн. Також ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2, 687 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вказана ділянка також перебуває в оренді. Крім того за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За змістом ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК ( 2947-14 ) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі-стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина,якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК (2947-14), здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд приймає до уваги, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», а саме з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі становить 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача.

При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, офіційно працює, отримує заробітну плату. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх дітей.

Однак позивач не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів, і не довела спроможності відповідача сплачувати аліменти на дітей у визначених нею сумах. Щодо посилань позивача на те, що у власності відповідача є житловий будинок, та земельні ділянки, які він передав в оренду та отримує відповідні виплати, як слідує із наданої нею ж довідки виплати в розмірі 5700 грн. в рік за оренду змеленої ділянки на увагу суду не заслуговують, оскільки з наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 304196911 щодо всього нерухомого майна, яке зареєстровано за відповідачем, судом встановлено, що ним передано в оренду лише одну земельну ділянку площею 2,1025 га за яку виплачується оренда плата, за іншу земельну ділянку не міститься інформації про оренду плату.

При цьому суд звертає увагу на те, що перебування у власності відповідача вказаних земельних ділянок може мати наслідком не лише отриманні від них доходу, а й зумовлювати значні витрати, пов`язані з їх утриманням, як то: сплата земельного податку з кожної земельної ділянки, витрати на обробіток земельних ділянок та землезахисні заходи. При цьому сільськогосподарська діяльність є ризиковим видом господарської діяльності, яка залежить від сукупності багатьох чинників та не завжди призводить до отримання прогнозованого доходу.

Водночас, враховуючи часткове визнання позовних вимог та бажання відповідача брати участь в утриманні усіх своїх дітей, що свідчить про його готовність утримувати своїх дітей та надавати фінансову допомогу позивачу на утримання спільних дітей, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатньою сумою аліментів в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дітей, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину.

За таких обставин суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2022 року і до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону.

Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім того, слід стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 750 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

На підставі ст. 180, 181, 182, 184, 191, 199 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2022 року і до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10.03.2023 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко