Справа № 489/3546/22
Провадження № 2/489/659/23
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Сухно А.В.,

за участі:

представника позивача Петровського Л.А. ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа: Друга миколаївська державна нотаріальна контора,

встановив:

В грудні 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належних йому 3/8 часток кв. АДРЕСА_1 . Після смерті брата позивач виявив, що відсутні його особисті документи, а саме паспорт і документи на квартиру. Оскільки були відсутні документи, що посвідчують особу померлого, при складанні актового запису про його смерть було допущено описки в написанні його прізвища, даті народження та ін. Вказані обставини унеможливили своєчасне отримання позивачем свідоцтва про смерть брата та звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строки, встановлені діючим законодавством. Протягом тривалого часу позивач вчиняв дії, спрямовані на внесення змін до актового запису про смерть його брата та приведення відомостей про його особу у відповідність дійсності. 22.02.2022 ОСОБА_4 отримав свідоцтво про смерть його брата, де відомості про померлого були зазначені вірно. Проте через початок повномасштабної військової агресії Російської Федерації та активні бойові дії і бомбардування на території м. Миколаєва та Миколаївської області позивач разом з родиною був змушений тимчасово виїхати за межі Миколаївської області. Через це звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було відтерміновано. Проте позивач посилається на те, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється згідно Постанови КМУ.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначав, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті його брата, немає - спадкова справа не заводилась.

16.11.2022 ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущено встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, а також через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, який був пропущений з об`єктивних, непереборних та незалежних від нього причин.

Згідно ухвали Ленінського районного суд м. Миколаєва від 09.12.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження; витребувано у Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію актового запису про смерть ОСОБА_6

14.12.2022 від представника позивача адвоката Петровського Л.А. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Миколаївської міської ради.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2023 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Миколаївську міську раду.

27.01.2023 на адресу суду від Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія актового запису та повний витяг про смерть ОСОБА_6

27.01.2023 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чуприни І.О., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що відповідач ОСОБА_5 є рідною донькою померлого спадкодавця ОСОБА_6 . Відповідно вона є спадкоємцем після його смерті першої черги за законом, а позивач ОСОБА_4 , як брат померлого, - спадкоємцем другої черги. Оскільки спадкування за законом здійснюється почергово, а кожна попередня черга спадкоємців усуває від спадкування наступну, представник відповідача вважає, що позивач не має права на спадкування після смерті свого брата, відповідно підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Крім того вважав, що вказані позивачем причини пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не є поважними.

30.01.2023 від представника позивача Петровського Л.А. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої він зазначав, що заперечення представника відповідача проти позову є необґрунтованими та безпідставними, натомість позовні вимоги законні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 адвокат Петровський Л.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд врахувати, що 26.03.2020 слідчим було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи для визначення причин смерті ОСОБА_6 . Однак оскільки на час смерті ОСОБА_6 за місцем його проживання були відсутні його особисті документи, зокрема паспорт, свідоцтво про народження тощо, у постанові про призначення експертизи слідчим було допущено описки. А саме прізвище померлого було зазначено як «Добчинський», дата його народження як « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вказані описки унеможливили в подальшому належним чином оформлення факту смерті брата позивача. Так позивач був позбавлений можливості отримати довідку про причини смерті, свідоцтво про смерть (без помилок) тощо. При цьому позивач після смерті спадкодавця звертався до нотаріальної контори з наміром подати заяву про прийняття спадщини, проте усно нотаріусом йому було відмовлено через відсутність у нього свідоцтва про смерть спадкодавця. Також 23.03.2023 від представника позивача надійшла заява, в якій він просив не стягувати з відповідачів судовий збір та залишити його за позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чуприна І.О. в судовому засідання позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Вважає причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини позивачем не поважними, в той час як спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_5 , яку він хоч і не представляє, але у неї є поважна причина пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона з часу смерті спадкодавця по теперішній час знаходиться за межами території України в Російській Федерації та не може реалізувати своє право на прийняття спадщини. Але задоволення позову може порушити її права як спадкоємця першої черги.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього 16.03.2023 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить розглянути справу у відповідності до положень діючого законодавства.

Від третьої особи Другої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника (а.с. 48). Водночас зазначали, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі, просили прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його матір`ю є ОСОБА_10 (а.с. 14).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_10 зареєструвала шлюб 23.09.1965, прізвище після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_10 » (а.с. 6).

У відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , матір`ю якого є ОСОБА_10 (а.с.5).

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1999, виданого Управлінням майно комунальної власності Миколаївської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 - по частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10 . Спадщину після її смерті, яка складалась з належної їй на праві власності частки кв. АДРЕСА_1 , прийняли її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

За таких обставин ОСОБА_6 на праві власності належала частка кв. АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право власності на житло, та 1/8 частка вказаної квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2013, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Того ж дня позивач повідомив про смерть брата Інгульський відділ поліції ГУПП в Миколаївській області.

26.03.2020 слідчим було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи для визначення причин смерті ОСОБА_6 . Однак оскільки на час смерті ОСОБА_6 за місцем його проживання були відсутні його особисті документи, зокрема паспорт, свідоцтво про народження тощо, у постанові про призначення експертизи слідчим було допущено описки. А саме прізвище померлого було зазначено як «Добчинський», дата його народження як « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 21).

Вказані описки унеможливили в подальшому належним чином оформлення факту смерті брата позивача. Так позивач був позбавлений можливості отримати довідку про причини смерті, свідоцтво про смерть (без помилок) тощо.

22.12.2021 позивач звернувся до Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської міської ради з метою виправлення допущених в особистих відомостях про його брата помилок (а.с. 25).

21.01.2022 з Відділення поліції № Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області за вих. №Л-31/52-2022 ОСОБА_4 отримав повідомлення про те, що йому необхідно звернутись до суду в приватному порядку для внесення змін до відомостей про його померлого брата ОСОБА_6 (а.с. 23).

Згідно отриманого на запит суду Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть встановлено, що 22.02.200 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану про смерть ОСОБА_6 , складеного 13.04.2020. А саме прізвище « ОСОБА_6 » змінено на «Домчинський»; вік померлого з «51 років» змінено на «53 років»; дату народження померлого з « ІНФОРМАЦІЯ_6 » змінено на»26.05.1966».

На підставі внесення вказаних змін 22.02.2022 ОСОБА_4 отримав повторно (виправлене) свідоцтво про смерть свого брата ОСОБА_6 , після чого мав намір звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Проте 24.02.2022 розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації, в Україні було оголошено воєнний стан. Через наступальні дії ворожої армії та систематичні бомбардування міста ОСОБА_4 разом з родиною був змушений виїхати за межі Миколаївської області.

Позивач зазначає, що саме через неможливість своєчасно отримати свідоцтво про смерть брата без помилок та через активні бойові дії і ракетні обстріли на території м. Миколаєва та Миколаївської області (що призвело до призупинення роботи нотаріусів) ним було пропущено строк для прийняття спадщини.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії держаного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори від 16.11.2022, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що будь-які інші особи, окрім ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини не звертались (а.с. 18, 24).

В той же час судом встановлено, що існує інший спадкоємець - донька спадкодавця ОСОБА_13 - відповідач у справі, яка має право на спадщину, проте із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не зверталась.

Так, згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.12.2013 по справі № 2/489/2411/13 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано батьком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно ОСОБА_5 , як донька померлого ОСОБА_6 , є спадкоємцем першої черги після його смерті, яка станом на час розгляду даної справи не прийняла спадщину. З пояснень представника відповідача ОСОБА_2 , яка була дружиної спадкодавця та є матір`ю відповідача ОСОБА_14 - адвоката Чуприни І.О. вбачається, що доньці спадкодавця заважає подачі заяви про прийняття спадщини перебування в Російській Федерації на час його смерті і до часу розгляду справи.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України).

Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів.

Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47).

Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно, витребування у нього цього майна з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади тощо.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність поважних та непереборних причин, а саме через помилки у актовому записі про смерть (свідоцтві про смерть) спадкодавця, які позивач намагався усунути позасудовим шляхом, та початок повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України та активні бойові дії і ракетні обстріли на території м. Миколаєва та Миколаївської області (що призвело, зокрема, до призупинення роботи нотаріусів).

За такого, виходячи з принципу справедливості, при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

При цьому суд не враховує посилання позивача на необхідність застосування до даних правовідносин положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164, згідно якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, оскільки обрахунок строку для кожної конкретної відкритої справи до воєнного стану виглядатиме таким чином - якщо до 06.03.2022 шестимісячний строк спадкування не сплинув, то він автоматично подовжується ще на 4 місяці і в сумі становить 10 місяців. Однак в даному випадку дана постанова не підлягає застосуванню, оскільки станом на 06.03.2022 строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 вже сплинув.

Також суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_2 щодо того, що позивач ОСОБА_4 не має права на спадкування, оскільки він є спадкоємцем другої черги, в той час, коли існує спадкоємець першої черги - донька померлого ОСОБА_5 . Вказане твердження ґрунтується на помилковому тлумаченні норм права і не відповідає обставинам справи. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що будь-які особи спадщину після смерті ОСОБА_6 не прийняли - спадкова справа не заводилась, станом на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем ніхто не проживав. Відтак донька померлого, хоча і є спадкоємцем першої черги, спадщину після смерті батька не прийняла. В той же час відповідач ОСОБА_5 не позбавлена права звернутись до суду із позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому відповідно з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю чотири місяці після набрання цим рішенням законної сили.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Друга Миколаївська державна нотаріальна контора, , адреса: м. Миколаїв, пр. Миру, 46/1.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2023.

Суддя Г.А. Микульшина