ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29174/21

Провадження № 22-ц/4820/499/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/29174/21 за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року) та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 18 січня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 вказував, що 04 вересня 2019 року близько 13 год 20 хв на автодорозі М-12 сполученням «Хмельницький-Вінниця» в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області на повороті в напрямку с. Пархомівці Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ZYL 4331» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав значні тілесні ушкодження, проходив курс лікування в Старосинявській ЦРЛ із 15.09.2019 по 20.11.2019 із діагнозом закритий перелом в/з тіла грудини з незначним зміщенням, закритий перелом 4-5 ребер справа з незначним змішенням забій м`яких тканин голови, забій м`яких тканин правої кисті. Після стаціонарного лікування позивач продовжує лікуватись та проходити реабілітацію. Відповідно до історії хвороби та призначень медичних препаратів, ОСОБА_3 купував ліки та препарати у аптеках, вартість яких становить 1284 грн 50 коп.

Також, позивач посилається на те, що в період із 04.09.2019 по 20.11.2019 він з вини відповідача не працював і сума недоотриманої заробітної плати в період лікування становить 22 466 грн 32 коп.

Крім того, у зв`язку із отриманими травмами з вини відповідача позивач вимушений був витрачати кошти на паливо щодо його транспортування до лікарні м. Хмельницького та Старосинявської ЦРЛ, вартість яких склала 2540 грн 04 коп.

ОСОБА_3 вказує, що йому також була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 50 000 грн і яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП, що викликало нервовий стрес, який він пережив під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час позивач знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля за кермом якого був ОСОБА_4 , а також він глибоко переживає, адже приходячи на роботу він, у зв`язку із важким фізичним станом, не може працювати, внаслідок чого у керівництва постає питання про його звільнення.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3826,54 грн матеріальних збитків, 22466,32 грн недоотриманої заробітної плати та 50000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року про залишення позову без розгляду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2022 року провадження в частині стягнення недоотриманої заробітної плати в розмірі 22466,32 грн закрито.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 15000 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 553,50 грн.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1950, 20 грн.

Не погоджуючись із рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року в частині задоволених позовних вимог представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, представник вказує на те, що ухвалою колегії суддів Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2021 року було скасовано вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_1 , у частині вирішення, у тому числі й позовних вимог ОСОБА_3 , через те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, і в такому випадку співвідповідачем за такими позовними вимогами мало бути Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ). Проте, суд першої інстанції до участі у справі МТСБУ не притягнув, справу розглянув без його участі, не дивлячись на те, що за положеннями підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальним за шкоду у такому випадку є МТСБУ.

Разом з тим, представник зазначає, що про грубу необережність і іншого водія ДТП ОСОБА_4 свідчать дані постанови слідчого від 09 березня 2021 року про закриття щодо нього кримінального провадження, відповідно до яких водій ОСОБА_4 в порушення вимог п.п.12.3, 12.14 Правил дорожнього руху рухався в населеному пункті із перевищенням дозволеної швидкості руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з керованим ОСОБА_1 автомобілем, і такі його порушення вимог безпеки руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, натомість суд, визначивши заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 15 000 грн стягнув її лише з ОСОБА_1 .

Крім того, суд першої інстанції стягнувши з ОСОБА_1 на користь держави 553 грн 50 коп судового збору не звернув належної уваги на те, що він є особою з інвалідністю 2-ї групи і в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Зважаючи на викладене, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та стягненні судового збору та в цих частинах ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову та стягнені судового збору відмовити.

Також, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року. Представник зазначає, що звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 зазначив у ньому його ціну - 76 290 грн та вказав, що вона складається із: 2450 грн 04 коп витрат на бензин, 1284 грн 50 коп витрат на медикаменти та лікування, 22 466 грн 32 коп недоотриманої заробітної плати та 50 000 грн моральної шкоди, відтак, твердження суду про ціну позову ОСОБА_3 у 53 824 грн 54 коп, наведений судом розрахунок у відшкодування ОСОБА_3 розміру відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу правову допомогу виходячи із цієї суми не відповідає дійсності. Разом з тим, ухвалою суду провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 22 466 грн 32 коп недоотриманої заробітної плати було закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову, що на думку представника, не повинні виключатися із ціни позову при визначенні розміру витрат на правничу правову допомогу, оскільки відмова позивача від позову у цій частині була зумовлена, зокрема, й наведеними представником відповідача аргументами щодо неправомірності таких позовних вимог, які були сприйняті позивачем.

Тому, представник апелянта просить скасувати додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про стягнення 7000 грн витрат понесених на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року ОСОБА_3 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Позивач вказує, що виходячи з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2022 року його позов задоволено частково в частині, що стосується стягнення з ОСОБА_1 виключно моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень. ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1 під дію Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підпадає. МТСБУ у відповідності до норм чинного законодавства не може бути співвідповідачем за даними позовними вимогами, а його участь у розгляді справи є безпідставною. А відповідальність за відшкодування моральної шкоди має покладатись виключно на ОСОБА_1 . Також, суд першої інстанції правильно врахував всі обставини ДТП в їх сукупності, тобто дав їм юридичну оцінку, вмотивовано спростувавши твердження сторони захисту про причину ДТП перевищення швидкості автомобілем ВАЗ, оскільки при дотриманні ПДР відповідачем та надання ним переваги в русі потерпілому, ДТП не сталась би.

Також, ОСОБА_3 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач зазначає, що представником відповідача адвокатом Латюком П. Я. порушено вимоги п.п. 2, 3 ч.2 та ч.3 ст. 137 ЦПК України, адже як докази сторона відповідача надала йому: копію додаткового договору до договору про надання адвокатських послуг від 24 січня 2022 року та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Латюком П. Я., розписку про сплату гонорару ОСОБА_1 адвокату Латюку П.Я. Проте, позивач вказує, що згідно з чинним законодавством додатковий договір (угода) є невід`ємною частиною основного договору, не є самостійним договором та повинен обов`язково надаватися разом із примірником основного договору. Сторона відповідача вчасно не надала відповідних доказів, а тому є необхідність застосувати абзац 3 ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Крім того, позивач посилається на те, що його позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду в сумі 15 000 грн, тобто саме від розміру задоволених позовних вимог відповідно до норм чинного законодавства і має здійснюватися розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлено, що апелянт оскаржує рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року в частині задоволених позовних вимог, тому апеляційним судом переглядається вказане судове рішення лише в цій в частині. Адже відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу положень ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам в повному обсязі не відповідають.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року, залишеним в частині визначення покарання, без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 04.09.2019 близько 12 год 18 хв, перебуваючи за кермом автомобіля марки «ZYL», моделі «4331», із реєстраційним номером « НОМЕР_1 », рухався по автодорозі міжнародного значення М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в межах с. Пирогівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл., на 285 км в напрямку с. Пархомівці Хмельницького р-ну Хмельницької області. Маючи намір на перехрещенні доріг виконати маневр лівого повороту на проїзну частину до с. Пархомівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл., діючи самовпевнено, легковажно всупереч вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху (затверджених Постановою № 1306 Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, грубо порушуючи вимоги п. 16.13 Правил, розпочав маневр лівого повороту в напрямку с. Пархомівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл. При цьому, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ВАЗ» моделі «21121» із реєстраційним номером « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_4 , який в цей час рухався по зустрічній смузі руху автодороги міжнародного значення М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в межах с. Пирогівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл., на 285 км в напрямку м. Хмельницький, внаслідок чого допустив із ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажири автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21121» із реєстраційним номером « НОМЕР_2 » отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_3 - перелом тіла грудини із незначним зміщенням, поверхневі садена шкіри та набряк м`яких тканин в ділянці грудини, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Цим вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008, чинного на час вчинення кримінального правопорушення, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості цих позовних вимог. Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, є винним у ДТП, в результаті якого позивач отримав моральну шкоду, тому ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати потерпілому спричинену шкоду. І визначаючи розмір такої шкоди, суд першої інстанції виходив із власного переконання, враховуючи факт завдання ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, характер та обсяг душевних страждань позивача, поведінку відповідача та тривалість завданої позивачу моральної шкоди з врахуванням вимог розумності і справедливості та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди, дійшов висновку про те, що сума у розмірі 15 000 грн є достатньою та необхідною для відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Постановляючи додаткове рішення та стягуючи 1950,20 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з пропорційності задоволених позовних вимог ОСОБА_3 .

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі із мотивами рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року в оскаржуваній частині про стягнення моральної шкоди та не погоджується із сумою, стягнутою на професійну правничу допомогу додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року, виходячи із наступного.

Згідно положень частини 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22.1. Закону №1961-IV).

Відповідно до статті 26.1 Закону №1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В силу підпункту «а» пункту 41.1, підпункту «а» пункту 41.2статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Як слідує із ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 18.11.2021 у кримінальному провадженні №11-кп/4820/220/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була.

З огляду на вищенаведене та враховуючи розмір заявленої ОСОБА_3 матеріальної шкоди (3826,54 грн, в тому числі заподіяної здоров`ю в розмірі 1284,50 грн), розмір заявленої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди (50000 грн), розмір моральної шкоди, що підлягала б до відшкодування страховиком (в даному випадку МТСБУ) відповідно до статті 26.1 Закону №1961-IV (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 64,23 грн) та враховуючи, що обсяг відповідальності страхувальника (в даному випадку МТСБУ) обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, судова колегія вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 , як винна у ДТП особа, не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану ОСОБА_3 моральну шкоду, розмір якої перевищує розмір страхового відшкодування 64,23 грн (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 1284,50 грн).

А тому наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі, що перевищує суму страхового відшкодування.

Врахувавши усі обставини справи: завдання позивачу необережними діями відповідача середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я; характер, обсяг та тривалість душевних страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 15000 грн моральної шкоди є обґрунтованим. І, слід зазначити, апелянтом не оспорюється розмір моральної шкоди, що визначений судом.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про не залучення судом першої інстанції до участі в справі МТСБУ є такими, що заслуговують на увагу, однак не є підставою для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.

Оцінюючи твердження апелянта про не врахування судом першої інстанції грубої необережності іншого водія цієї ДТП ОСОБА_4 порушення ним п.п. 12.3, 12.4 ПДР і дії якого знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП на законність рішення суду першої інстанції не впливають, адже вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року, залишеним в частині визначення покарання, без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18.11.2021 було дано оцінку зазначеним обставинам і встановлено, що зібрано достатніх інших доказів на підтвердження версії сторони обвинувачення про причетність саме ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення щодо стягнення судового збору із ОСОБА_1 на користь держави, адже вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року, залишеним в частині визначення покарання, без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18.11.2021 встановлено, що останній є особою з інвалідністю 2 групи і відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. А судові витрати в силу положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2022 року в частині розподілу судових витрат підлягає до скасування.

Щодо аргументів апелянта, викладених в апеляційній скарзі на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року, апеляційний суд виходить з наступного.

Задовольняючи частково заяву представника відповідача щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позов задоволено на 27,86 % (15000 грн (стягнуто судом моральної шкоди) * 100% / 53824,54 грн (позовні вимоги), тому відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення підлягає 1950,20 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню із позивача, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 35 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 15000 грн, що становить 27,86% задоволених позовних вимог. І суд апеляційної інстанції, переглядаючи це рішення, змінює його лише в мотивувальній частині.

Звертаючись до суду із заявою про розподіл судових витрат, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав копію додаткового договору до Договору про надання адвокатських послуг від 24.01.2022, детальний опис робіт (наданих послуг), розписку про сплату ОСОБА_1 адвокату Латюку П.Я. 7000 грн гонорару (а.с.108-110). Також, в матеріалах справи наявний Договір про надання адвокатських послуг від 02.10.2019 (а.с.27).

Таким чином, враховуючи докази надання правничої допомоги відповідачу ОСОБА_1 адвокатом Латюком П.Я., які містяться в матеріалах справи, а також подання таких доказів у строк, передбачений статтею 141 ЦПК України, приймаючи до уваги обставини справи, норми права, враховуючи відсутність заперечень та доказів ОСОБА_3 щодо неспіврміності понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок суду першої інстанції судових витрат, що підлягають стягненню із позивача із врахуванням задоволення позову на 27,86% суперечить закону.

Так, враховуючи задоволення позову на 27,86%, розмір понесених ОСОБА_1 витрат на оплату правничої допомоги (7000 грн), судова колегія вважає, що підлягає до стягнення із ОСОБА_3 на користь відповідача 5049,80 грн (7000 грн х 72,14% (відмовлених позовних вимог) /100).

А отже, оскаржуване додаткове судове рішення підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 5049,80 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року в частині розподілу судових витрат скасувати та в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) 5049 (п`ять тисяч сорок дев`ять) грн 80 коп понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 березня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай