ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1594/23 Справа № 205/7238/21 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року в цивільній справі номер 205/7238/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_3 .

У ОСОБА_3 було два сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт на все своє майно в рівних частках на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина на спірне домоволодіння. Спадкоємцями були ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались, однак були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем, тобто, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

В 1999 році помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на частину вказаного домоволодіння, яку він прийняв після смерті своєї матері, однак так і не оформив.

Спадкоємцем став син ОСОБА_2 , який до нотаріальної контори не звертався, однак прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на частину спірного домоволодіння, яке він прийняв після смерті своєї матері, однак так і не оформив. Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 до відкриття спадщини. Єдиним спадкоємцем першої черги став його син ОСОБА_6 , який у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак був там прописаний та фактично вступив в управління та володіння майном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно частину вищезазначеного домоволодіння.

Позивачка ОСОБА_1 , дружина померлого ОСОБА_6 , у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

20 липня 2021 року нотаріусом позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_7 з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з ОСОБА_6 .

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд :

встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів: свідоцтва про право на спадщину частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №21791, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №30 за реєстровим №55; свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №21797, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №30 за реєстровим №53;

встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

визнати за позивачкою право власності на частину домоволодіння та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є незаконним, і підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції в рішенні посилався на норми закону та висновок Верховного Суду від 2020 року, де вказано, зокрема, що будинкова книга є належним доказом на підтвердження прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління майном, однак в рішенні робить протилежний висновок та вказує, що будинкова книга не є належним доказом по справі.

Суд допустив неповноту дослідження обставин по справі та змішав першу та другу лінію спадкування, вказавши необхідним встановлювати факти там, де це не викликає необхідності.

Вважає, що доказом факту вступу в управління та володіння спадковим майном чоловіка позивачки ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_2 та підтвердженням вступу в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_2 після смерті його матері (бабусі чоловіка позивачки) ОСОБА_3 є будинкова книга, квитанції по оплаті за користування світло- та газопостачанням та покази свідків, допитаних під час розгляду справи.

Від відповідача та третіх осіб відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Боровик Л.О. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу позивача підтримав, просив її задовольнити та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 250, 251).

Третя особа П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 252, 253).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що КП «ДМБТІ» ДМР від 17 травня 2021 року зареєстроване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_8 : частина домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №21791, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №30 за реєстровим №55; частина домоволодіння на підставі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №21797, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №30 за реєстровим №53 (а.с. 14-15).

11 березня 1988 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно в рівних частках ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_2 ) (а.с. 26, 27).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 (а.с. 28).

25 березня 2021 року після смерті ОСОБА_6 за заявою його дружини ОСОБА_1 , позивачки у справі, П`ятою дніпровською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заведена спадкова справа №120/2021 (а.с. 107-122).

20 липня 2021 року державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_7 з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з ОСОБА_6 (а.с. 122).

З копій домових книг будинку по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 за життя були зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 38-42, 29 -37).

З довідки №12/19-182 про надання інформації від 25.05.2021 року видно, що АДРЕСА_5 рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих від 17.01.1952 року №93 перейменована на АДРЕСА_4 , нумерація будинків упорядкована: буд. АДРЕСА_6 став мати новий номер 14. Вулиця Гірська у Новокодацькому районі розпорядженням міського голови №897-р від 26.11.2015 року перейменована на АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи на нормам закону.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом наведених положень закону судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право позивача.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до частини 1 статті 534 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В постанові від 25 березня 2020 року Верховний Суд за результатами розгляду справи №305/235/17 прийшов до висновку про те, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №21791, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДМР, належить частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та на підставі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №21797, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДМР, частина цього домоволодіння.

Оригінали наведених документів оглянуті в судовому засіданні апеляційного суду.

З довідки №12/19-182 про надання інформації від 25.05.2021 року видно, що вул. I-а Сталінська г. Дніпропетровська рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих від 17.01.1952 року №93 перейменована на АДРЕСА_4 , нумерація будинків упорядкована: буд. АДРЕСА_6 став мати новий номер 14. Вулиця Гірська у Новокодацькому районі розпорядженням міського голови №897-р від 26.11.2015 року перейменована на вулицю Олександра Красносельського.

11 березня 1988 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно в рівних частках ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 до відкриття спадщини померла ОСОБА_5 дружина ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_5 після смерті ОСОБА_6 за заявою його дружини ОСОБА_1 , позивачки у справі, П`ятою дніпровською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заведена спадкова справа №120/2021.

20 липня 2021 року державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_7 з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з ОСОБА_6 .

З домових книг будинку по АДРЕСА_2 вбачається, що померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 за життя були зареєстровані за вказаною адресою.

В позовній заяві позивачка ОСОБА_1 стверджує, що вона не може оформити право власності на спадкове майно, через відсутність документів, що підтверджують родинний зв`язок її померлого чоловіка ОСОБА_6 з його померлим батьком ОСОБА_2 , батька ОСОБА_2 з його померлою матір`ю ОСОБА_3 , а також розбіжності у правовстановлюючих документах свідоцтві про право на спадщину та свідоцтві про право на частку в спільному майні подружжя, щодо прізвища померлої ОСОБА_3 . На підтвердження своїх вимог позивачка надала певні письмові докази, у тому числі в суді першої інстанції були допитані свідки, які підтвердили факти, викладені в позовній заяві.

Апеляційний суд дослідив технічні паспорти на спірний будинок, Акт опису будинку, його поточних змін та змін літерування (а.с. 16-21).

Аналізуючи обставини справи та наведені норми закону, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту належності померлій ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , від 29 жовтня 1952 року, факту родинних відносин між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та факту родинних відносин між ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також для часткового задоволення вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на частину домоволодіння та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив обставини справи та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що заслуговують на увагу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до статті 376 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів:

-Свідоцтва про право на спадщину частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 21791, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №30 за реєстровим №55, яке видано на ім`я ОСОБА_8 ;

-Свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя частини домоволодіння, по АДРЕСА_2 від 29 жовтня 1952 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 21797, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №30 за реєстровим №53, яке видано на ім`я ОСОБА_8 .

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частину домоволодіння та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: А1 житловий будинок; А2, А3 житлові прибудови загальною площею 133,8 кв. метрів, житловою 71,9 кв. метрів; Б1 літня кухня; Е1, Ж1 вбиральня, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 23 лютого 2023 року.

Суддя: