Справа № 523/250/23
Провадження №2/523/1195/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі:

представника відповідача Ашихміна І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16 в м.Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Північного міського підрозділу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про захист прав споживачів, стягнення надмірно сплачених коштів,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Північного міського підрозділу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про захист прав споживачів, визнання незаконної бездіяльності по розгляду заяв від 30.09.2022 року, 03.10.2022 року, 26.10.2022 року, 01.11.2022 року, 05.01.2023 року, стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 4 320 грн., інфляції витрати у розмірі 180,27 грн., 3% річних у розмірі 4 446,76 грн., пеня у розмірі 5 422,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я позивачки відкрито о/р № НОМЕР_1 . Позивачка вказує про те, що 30.09.2022 року, сплачуючи вартість електричної енергії через додаток Ощад 24/7, помилково замість вірної суми у розмірі 43,20 грн., помилково перерахувала на рахунок відповідача 4 320,00 грн. 30.09.2022 року, 03.10.2022 року, 26.10.2022 року, 01.11.2022 року, 05.01.2023 року позивачка ОСОБА_1 зверталася до відповідача з письмовими заявами про повернення надмірно сплачених грошових коштів, однак вказані заяви були проігноровані, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивачка не підтримала позовні вимоги в частині стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 4 320 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти його задоволення у повному обсязі, про що зазначив в наданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.89-91).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником та споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я позивачки відкрито о/р № НОМЕР_1 (а.с.20).

Відповідно до письмової квитанції Мобільного банкінгу ОЩАД 24/7 № 97 від 30.09.2022 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок Північного міського підрозділу ООЕК вартість електроенергії у розмірі 4 320 грн. (а.с.10).

30.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до філії Одеського обласного управління Державний ощадний банк України з заявою про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 4 320 грн., після чого їй було повідомлено про те, що ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» повинна повернути помилково сплачені кошти (а.с.11,12).

За зверненням позивачки, в якому були вказані банківські реквізити рахунку, ОСОБА_1 було повернуто кошти у розмірі 3004,32 грн., що підтверджується викопіюванням з банківської виписки (а.с.92,93).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилається на те, що 30.09.2022 року, 03.10.2022 року, 26.10.2022 року, 01.11.2022 року, позивачка ОСОБА_1 зверталася до відповідача з письмовими заявами про повернення надмірно сплачених грошових коштів, однак вказані заяви були проігноровані. Суд критично відноситься до вказаних тверджень позивачки, оскільки на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, на підтвердження цього факту, відповідачкою не надано жодного доказу отримання вказаних документів відповідачем.

Позивачка вказує про те, що 05.01.2023 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення надмірно сплачених грошових коштів, вказаний факт не заперечував і представник відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідно до абз. 3 п. 8.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. (надалі ПРРЕЕ), учасник роздрібного ринку протягом 30 календарних днів з дати отримання претензії має усунути порушення та/або відшкодувати збитки, завдані учаснику роздрібного ринку, яким було подано претензію, про що J повідомити іншу сторону, чи надати йому обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій повністю або частково. В той же час, ТОВ «ООЕК» Повернув споживачу, за його зверненням, переплату, що містилась на його особовому рахунку.

Таким чином, ТОВ «ООЕК» не отримував звернення позивача із банківськими реквізитами щодо повернення йому переплати за спожиту електричну енергію до 05.01.2023 р. У зв`язку з чим, ТОВ «ООЕК» не відмовляв позивачу у поверненні надлишково сплачених коштів. Поряд із цим, звернення позивачки від 05.01.2023 р. було своєчасно розглянуто відповідачем та задоволено шляхом повернення їй переплати за особовим рахунком.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином:

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11,600, 601,604- 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).

Така правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 10 вересня 2018 року по справі № 638/11807/15-ц та від 12 грудня 2018 року по справі № 205/3330/14-ц.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього. (Правовий висновок, зроблений Верховним Судом України в Постанові від 04 жовтня 2017 року у справі №6- 1216ЦСІ7).

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16- ц, ст. 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом - положень глави 83 ЦК України.

Разом з тим, судом встановлено про те, що кошти зараховані на особовий рахунок позивача в ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія». Розпорядження цими коштами та списання з особового рахунку не можливо для задоволення будь-яких потреб ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», а можливо лише за спожиту споживачем електричну енергію, що і було зроблено ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» протягом трьох місяців, а саме шляхом списання з рахунку позивачки боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 782,88 грн. та кошти за спожиту електричну енергію за жовтень 2022 року у розмірі 172,80 грн., за листопад 2022 року у розмірі 192,96 грн. та за грудень 2022 року у розмірі 123,84 грн.

При здійсненні переплати, позивачкою ОСОБА_1 фактично було здійснено оплату послуг, які були надані в майбутньому (авансовий платіж).

Таким чином, ст.1212 ЦК України не регулює правовідносини, які склалися між сторонами, оскільки ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» не є набувачем та утримувачем майна позивача в розумінні зазначеної норми права, а також відсутні правові підстави набуття збереження та не мало місце збагачення за рахунок потерпілої особи.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, для нарахування 3% річних та інфляції має бути доведений факт прострочки з боку відповідача повернення коштів, чого не було зроблено позивачкою, а отже вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляції є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також, позивачкою не було доведено факт порушення з боку відповідача обов`язку щодо повернення коштів, оскільки такі кошти своєчасно були повернуті позивачці.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивачки про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат.

При таких обставинах, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (ЄДРПОУ 42114410, місцезнаходження: вул. М. Арнаутська, буд.88, м.Одеса), Північного міського підрозділу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (ЄДРПОУ 42114410, місцезнаходження: вул. Добровольського 98, м.Одеса) про захист прав споживачів, стягнення надмірно сплачених коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21.03.2023 року.

Суддя: