Справа № 190/110/23
Провадження №2/190/146/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кудрявцевої Ю.В.,

за участю:

секретаря Пронської Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у м.П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання батька, обгрунтовуючи свій позов тим, що він є батьком відповідачки, йому виповнилося 60 років, є особою пенсійного віку, але пенсії не отримує, за станом здоров`я ніде не працює, інших джерел доходів не має, а тому його матеріальне становище є досить нужденним. 25.11.2008 року він розірвав шлюб з дружиною з якою проживають окремо. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, які іноді йому допомагають, окрім доньки ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу з дружиною поділу майна не було, оскільки квартира АДРЕСА_1 , належить колишній дружині та залишилась їй, а в його приватній власності є тільки сарай за адресою АДРЕСА_2 . Відповідач по справі на даний час є працездатною особою, дітей на утриманні не має, іншим особам аліментів не виплачує, має стабільний дохід, але у добровільному порядку матеріальної допомоги надавати йому відмовляється. Він не був позбавлений батьківських прав по відношенню до своїх дітей та аліментів на їх утримання не сплачував, а після розірвання шлюбу діти були повнолітні. Коштів, необхідних для забезпечення нормальної життєдіяльності йому не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати його повнолітня дочка. Просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до змін матеріального чи сімейного стану сторін.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Крім того пояснив, що інші його двоє дітей допомагають йому матеріально, тому він не просить стягнути з них аліменти.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що у позивача у власності мається сарай, який він здає за плату під гараж та сплачує земельний податок на землю, що свідчить про наявність у його власності земельної ділянки. При цьому, йому на праві власності належить 1/5 частина квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , тому в позові просить відмовити та долучити до матеріалів справи копії квитанцій про сплату земельного податку на землю та копію свідоцтва про право власності на 1/5 частину квартири.

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018р. у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-3066цс15.

З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , є батьком відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.11.2008 року - шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. (а.с.6)

Згідно копії висновку ЛКК №206/788 від 21.11.2-022 року ОСОБА_1 , перебуває на обліку в лікаря терапевта. (а.с.8)

Згідно копії довідки №802 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, разом з ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Згідно копії довідки №26 від 20.01.2023 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 20.01.2023 року не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії будь-якого виду. (а.с.11)

Згідно копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 20.01.2023 року інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 2 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року - відсутня. (а.с.13)

Отже, судом встановлено, що позивач досяг пенсійного віку, пенсії не отримує, має земельну ділянку за яку сплачує земельний податок в Б -Надеждівську сільську раду Кам`янського району Дніпропетровської області (що підтверджується копіями квитанцій), має 1/5 частину квартири розташованої за адресою АДРЕСА_3 (що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 14.08.1997 року), хворіє та інших джерел доходів не має.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду дійсних та достатніх доказів того, що він має скрутне матеріальне становище, за станом здоров`я не може працювати , не надано достовірних доказів про стан здоров`я та щомісячний розмір понесених ним витрат на лікування, а долучений до матеріалів справи висновок ЛКК №206/788 практично не читаємий та не доводить, що позивач постійно хворіє та потребує значних витрат на лікування (тобто не надано довідки з лікувальної установи про захворювання (ряд захворювань), чеків, що підтверджують оплату медичних обстежень, чи проведення операцій, купівлю ліків; документи, що підтверджують лікування в санаторно-курортних закладах тощо.)

Варто зазначити, що з пояснень позивача відомо про те, що двоє його дітей (крім відповідача) надають йому матеріальну допомогу. Однак, в якому розмірі допомога, - позивач не зазначив та не довів що цієї допомоги йому не достатньо.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржених рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані позивачем суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265,284, 289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлений 06.03.2023 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева