ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5282/23 Справа № 2-440/10 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги як неподаної

10 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Демченко Е.Л.,

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

ознайомившись із апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року по справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни про видачу дублікату виконавчого документа у справі № 2-440/10,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року заяву виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. - повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. звернулася до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року відмовлено приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для оплати судового збору, та копію ухвали направлено на електронну адресу апелянта.

10 травня 2023 року через підсистему Електронний суд до Діпровського апеляційного суду надійшло клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення від сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування свого клопотання, посилаючись на скрутне матеріальне становище, скаржниця зазначає, що на рахунках для здійснення витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця кошти відсутні. Сплатити судовий збір за рахунок власних коштів приватного виконавця в даний час немає можливості, так як втрачено все рухоме і нерухоме майно у м. Маріуполі, та після 24 лютого 2022 року доходів від професійної діяльності вона немає.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що: «єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

Відповідно до ч.1,3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд в порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня

2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір судового збору за подання цієї апеляційної скарги, враховуючи застосування коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки судового збору (429,44 грн), перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік (2022 рік), суд позбавлений можливості оцінити, який відсоток доходу скаржниці складає сума судового збору, яку належить сплатити за подання апеляційної скарги у цій справі.

З огляду на викладене, клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Таким чином недоліки апеляційної скарги не усунуті.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ «SHISHKOV v. RUSSIA» від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, відповідно до положень ч. 3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути скаржнику.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що в силу положення ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення апеляційної скарги не є обмеженням доступу скаржника до правосуддя та не позбавляє його права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185,357 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївні в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити апелянту, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення його апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров