Справа №295/2932/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, правонаступником якого є Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, при розгляді клопотань позивача від 16.04.2013 року, а також від 27.11.2015 року про надання довозу на безоплатне одержання земельної ділянки допущено порушення вимог законодавства.

Так, за твердженням позивача, при розгляді звернень відповідачем не прийнято до уваги документи, долучені до таких клопотань, а саме: копію графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, лист від 18.09.2015 року за № 705-6.

Вказані порушення, на думку сторони позивача, призвели до прийняття протиправного рішення та позбавили можливості на реалізацію передбаченого права на отримання земельної ділянки.

Позивач посилається на завдання душевних переживань, порушення звичайного способу життя та просить стягнути з відповідача загальний розмір моральної шкоди в сумі 51 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС Україниє переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Згідно з ч.5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану у його наданні.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Матеріали справи свідчать, що позивач 27.11.2015 року звернувся до Житомирської міської ради із клопотанням про надання дозволу на одержання у власність земельної ділянки із земель державної власності в розмірі 0,01 га.

За наслідком даного звернення Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради надано відповідь, де повідомлено про те, що земельна ділянка, запитувана ОСОБА_1 для отримання, знаходиться на території багатоповерхової забудови.

Позивач вважає, що при розгляді його клопотання про надання у власність земельної ділянки відповідач допустив порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим він просить підтвердити незаконність дій при виконанні Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради своїх повноважень, а також відшкодувати йому моральну шкоду, завдану діями відповідача. Отже, позивач оскаржує дії суб`єкта владних повноважень, просить відшкодувати спричинену шкоду й звернувся до суду із позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки у власність, який не було реалізовано. Таким чином, між сторонами речові приватноправові відносини не виникли.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З огляду на викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Одночасно позивачу роз`яснюється, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : Д.М.Лєдньов