Справа № 473/1765/23
РІШЕННЯ

іменем України

"10" травня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Вознесенський відділ Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна

в с т а н о в и в

В квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про зняття арешту з майна.

Позивач стверджував, що він є власником квартири по АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день він вирішив продати квартиру, але було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав зареєстровано обтяження нерухомого. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 367672 від 20.12.2013 року, яка була винесена державним виконавцем ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Позивач також стверджував, що на виконанні у Вознесенського ВДВС виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 не перебувають. Проте арешт з його майна не знято.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив суд зняти арешт з усього належного йому майна.

Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощенного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від його представника адвоката Вуїв О.В. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій вказує, що до повноважень Департаменту патрульної поліції не входить зняття арешту з майна, а тому вважають, що не є належними відповідача по даній справі.

Представник третьої особи Вознесенський відділ Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності .

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому на підставі технічного паспорта та договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 02.02.2018р., укладеного ним з ТОВ ВАЛЕО-ІНВЕСТ», акта прийому-передачі від 15.10.2019р., додаткової угоди №1 та додаткової угоди №2 від 15.10.2019р. Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.12.2019р.

На сьогоднішній день позивач вирішив продати квартиру, однак нотаріусом було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав зареєстровано обтяження нерухомого майна позивача - заборонено здійснювати відчуження будь-якого нерухомого майна, яке належить позивачу.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень арешт був накладений на належне ОСОБА_1 все нерухоме майно згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 20.12.2013р. державного виконавця Вознесенського відділу ДВС.

В судовому засіданні було встановлено, що в провадженні відділу на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №36976672 з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення №061611, виданої 08.02.2013 року ВДАІ з обслуговування м.Вознесенськ та Вознесенського району про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 850грн, яке 27.06.2014 завершено з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Під час розгляду справи судом було встановлено, що матеріали виконавчого провадження були знищені у зв`язку з закінченням строку їх зберігання, і на сьогоднішній день виконавче провадження з виконання постанови від 08.02.2013 року на виконанні Вознесенського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області відсутні.

Так, відповідно до ч.1 ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст..386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За відсутності на теперішній час будь-яких виконавчих проваджень, арешт на належне ОСОБА_1 майно порушує його права як власника майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Станом на час реєстрації обтяження діяв Закон України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV).

Частиною першою статті 11 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини третьої ст. 11 Закону N 606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону №606-ХIV було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як вбачається з Інформації з ДРРПНМ державним виконавцем було встановлено заборону щодо здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах боргу (тобто в межах 850грн).

Відповідно до частин другої та третьої ст. 57 Закону №606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 4 ст. 59 Закону №1404-УПІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконання суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, на сьогоднішній день відсутні обставини, визначені ч. 4 ст. 59 Закону 1404-VIII, а отже у даному випадку арешт з майна позивача ОСОБА_1 , який став підставою для реєстрації обтяження має бути знятий виключно за рішенням суду.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Зважаючи на те, що боргові зобов`язання у ОСОБА_1 відсутні на сьогоднішній день, неможливість зняття арешту в адміністративному порядку через знищення матеріалів виконавчого провадження, тому існують всі підстави для зняття арешту з усього належного йому майна.

Керуючись ст.4,10,11,60,209,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна належного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і/н НОМЕР_1 ), що був накладений відділом ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 20 грудня 2013року та зареєстрований 23 грудня 2014 року, номер запису 6106713.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївській апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.М. Ротар