Справа № 314/2375/22
Провадження № 2/314/133/2023
22.02.2023 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/2375/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення
У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В позові посилається на те, що 06.02.2022 приблизно о 03 годині 30 хвилин водій автомобіля "ЗАЗ SENS", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухався по проїзній частині автодороги, розташованої між с. Українка та с. Дружелюбівка на території Матвіївської ОТГ Запорізького району Запорізької області, з боку с. Українка в напрямку с. Дружелюбівка. У салоні автомобіля "ЗАЗ SENS" на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_2 , на задньому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час подолання заокруглення автодороги вправо, водій ОСОБА_3 змінив напрямок руху автомобіля вліво, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини на ліве за напрямком його руху узбіччя, де скоїв наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажири вказаного автомобілю "ЗАЗ SENS" ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР, де останній ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, відповідно до якого: п. 10.1. "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху". Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № СЕ-19/108-22/2868-ІТ від 17.05.2022.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 918 від 02.05.2022, смерть ОСОБА_5 настала від відкритої черепно-мозкової травми, з лінійним переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки головного мозку, забоєм головного мозку, що привело до набряку головного мозку, при явищах приєднавшоїся вогнищевої бронхопневмонії. Відкрита черепно-мозкова травма утворилась незадовго до надходження ОСОБА_5 в стаціонар та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, у живих осіб кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження, які утворилися від ударного травматичного впливу тупим предметом, з додатком травмуючої сили в лобну область, в умовах ДТП при ударі лобною областю голови виступаючі поверхні салону автомобіля, як у пасажира транспортного засобу.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 277п від 21.04.2022, у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафізу правої стегнової кістки на межі середньої та верхньої третини зі зміщенням фрагментів, із наступним проведенням остеосинтезу перелому, що кваліфікується як ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, які утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмету(ів), від не менше 13-ти травматичних впливів в травмовані ділянки, та могли утворитися в умовах, що зазначені в обставинах справи.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 883/к п від 04.05.2022, у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 1-4 поперекових хребців, самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, які утворилися від дії тупого предмета (предметів) від не менше 3-х травматичних впливів, та могли утворитися в умовах відомих із обставин справи.
Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.08.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_2 було завдано, фізичної, майнової та моральної шкоди, яка виразилася у отриманні тілесних ушкоджень середньої тяжкості, внаслідок чого у нього погіршилося здоров`я, що призвело до необхідності у тривалому лікуванні, в ході якого він витрачав власні кошти на ліки, операцію та реабілітацію. Загальна сума, витрачена на лікування, складає 42000,00 грн. Така ж сума необхідна йому для подальшої реабілітації.

Крім того, до 06.02.2022 ОСОБА_2 працював у Публічному акціонерному товаристві "Янцівський гранітний кар`єр" та отримував заробітну плату. Однак, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.02.2022, він недоотримав заробітну плату у розмірі 134643,95 грн.

Також завдані тілесні ушкодження спричинили ОСОБА_2 непоправної моральної шкоди, що полягає у сильних душевних стражданнях та болю, які в подальшому негативно вплинули на стан його здоров`я та ритм життя. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пережив сильний стрес, який призвів до подальшого пригнічення настрою, відчуття стривоженості та болю, постійної тривоги за життя, погіршення сну, порушення звичного укладу життя. Моральну шкоду позивач оцінює у 200000,00 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд постановити рішення про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 218643,95 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 200000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 23.09.2022 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

А ухвалою суду від 25.01.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.08.2022, який набрав законної сили 09.09.2022, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Згідно з вироком, 06.02.2022 приблизно о 03 годині 30 хвилин водій автомобіля "ЗАЗ SENS", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухався по проїзній частині автодороги, розташованої між с. Українка та с. Дружелюбівка на території Матвіївської ОТГ Запорізького району Запорізької області, з боку с. Українка в напрямку с. Дружелюбівка. У салоні автомобіля "ЗАЗ SENS" на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_2 , на задньому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час подолання заокруглення автодороги вправо, водій ОСОБА_3 змінив напрямок руху автомобіля вліво, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини на ліве за напрямком його руху узбіччя, де скоїв наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажири вказаного автомобілю "ЗАЗ SENS" ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР, де останній ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, відповідно до якого: п. 10.1. "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху". Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № СЕ-19/108-22/2868-ІТ від 17.05.2022.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 918 від 02.05.2022, смерть ОСОБА_5 настала від відкритої черепно-мозкової травми, з лінійним переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки головного мозку, забоєм головного мозку, що привело до набряку головного мозку, при явищах приєднавшоїся вогнищевої бронхопневмонії. Відкрита черепно-мозкова травма утворилась незадовго до надходження ОСОБА_5 в стаціонар та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, у живих осіб кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження, які утворилися від ударного травматичного впливу тупим предметом, з додатком травмуючої сили в лобну область, в умовах ДТП при ударі лобною областю голови виступаючі поверхні салону автомобіля, як у пасажира транспортного засобу.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 277п від 21.04.2022, у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафізу правої стегнової кістки на межі середньої та верхньої третини зі зміщенням фрагментів, із наступним проведенням остеосинтезу перелому, що кваліфікується як ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, які утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмету(ів), від не менше 13-ти травматичних впливів в травмовані ділянки, та могли утворитися в умовах, що зазначені в обставинах справи.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 883/к п від 04.05.2022, у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 1-4 поперекових хребців, самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, які утворилися від дії тупого предмета (предметів) від не менше 3-х травматичних впливів, та могли утворитися в умовах відомих із обставин справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, в результаті якого потерпілому ОСОБА_2 було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилами шкода, заподіяна особі та її майну або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення ОСОБА_2 дійсно була спричинена майнова шкода.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачеві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_2 посилається на те, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень він був вимушений проходити стаціонарне лікування з операційним втручанням, проходити діагностичні процедури, купувати ліки, проходити реабілітацію, у зв`язку з чим йому завдана матеріальна шкода, сума якої становить 42000,00 грн. На обґрунтування розміру матеріальної шкоди позивачем надані копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2131 (відділення травматології) КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР, копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5442 КП "Волинська обласна клінічна лікарня", копія висновку комп`ютерної томографії органів грудної клітки, черевної порожнини, заочеревинного простору, таза та копія висновку комп`ютерної томографії головного мозку, копія консультативного висновку спеціаліста, а також копії товарних чеків, накладних та квитанцій на підтвердження купівлі медикаментів та проходження діагностичних процедур.

Дослідивши надані на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди документи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача документально підтверджені витрати у розмірі 33416,72 грн. В іншій частині суми, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру заявленої суми, у зв`язку з чим у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Крім того, суд не вбачає за необхідне стягувати з ОСОБА_3 заявлену позивачем матеріальну шкоду у сумі 42000,00 грн., яка у подальшому буде понесена ОСОБА_2 для реабілітації, оскільки жодного доказу на підтвердження необхідності подальшої реабілітації, її тривалості та вартості позивачем у порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача недоотриманої заробітної плати у сумі 134643,95 грн., суд враховує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати. Тобто, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки особи; 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки. За відсутності одного з елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-64гс11, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20). Водночас протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Окрім того, позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що позивач працевлаштований у Публічному акціонерному товаристві "Якцівський гранітний кар`єр", що підтверджується довідкою від 02.08.2022. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, ОСОБА_2 тривалий час перебував на лікарняному, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами позивача щодо недоотримання ним заробітної плати внаслідок винних дій ОСОБА_3 . При цьому суд приймає до уваги розрахунки недоотриманої заробітної плати, надані позивачем, які не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, яка виразилася у недоотриманій заробітній платі, на суму 134643,95 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню сума 168060,67 грн.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 обґрунтував з посиланням на те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3 він пережив та продовжує переживати моральні страждання, які виражаються у пережитих фізичних стражданнях, пов`язаних з перенесенням фізичного болю, погіршенням стану здоров`я після дорожньо-транспортної пригоди, у відчутті дискомфорту, стривоженості, порушенні сну, пригніченому настрої. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 погіршився стан його здоров`я, зокрема, позивач має продовжувати лікування, крім того, проходження лікування, виклик до поліції, прийняття участі у слідчих діях та у судових засіданнях негативно вплинуло на ритм його життя, що призвело до часткової зміни звичного укладу життя.

Завдану моральну шкоду позивач оцінив у 200000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, а також роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику у справах про стягнення моральної (нематеріальної) шкоди", розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди, у порядку ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, суд вважає, що ОСОБА_2 дійсно, до певної міри, завдані моральні переживання у зв`язку з пережитою пригодою, завданим фізичним болем та погіршенням стану здоров`я, проте сума позову, на думку суду, завищена. Життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому, суд враховуючи характер негативних наслідків, душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про можливість стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.

Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2680,61 грн., від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, паспорт № НОМЕР_4 , виданий 10.03.2017 органом 2316, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 12.01.2015 Вільнянським РС УДМС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 168060,67 грн. (сто шістдесят вісім тисяч шістдесят гривень шістдесят сім копійок), а також моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок), а всього 268060,67 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, паспорт № НОМЕР_4 , виданий 10.03.2017 органом 2316, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 2680,61 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят гривень шістдесят одна копійка).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24.02.2023.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

24.02.2023