ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4242/23 Справа № 193/1068/17 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №193/1068/17 за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересована особа ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року (суддя Шумська О.В.),

в с т а н о в и в:

В листопаді 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровськой області від 29 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 89826,93 грн та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Виконавчий лист за вказаним судовим рішенням був направлений до ДВС Софіївського району Дніпропетровської області, де 21 червня 2019 року було відкрите виконавче провадження №59389967. У в зв`язку з відсутністю оригіналу виконавчого листа банк в січні 2022 року звернувся до Софіївського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про надання інформації стосовно оригіналу виконавчого листа. Не отримавши відповіді, банк повторно в серпні 2022 року звернувся із запитом до Софіївського ВДВС. Згідно із відповіддю Софіївського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вказане виконавче провадження було завершене 25 вересня 2019 року, а виконавчий лист разом із постановою про завершення виконавчого провадження був направлений на адресу м. Дніпро, Набережна перемоги, 50, але до банку виконавчий лист так і не надійшов. Повторно виконавчий лист на виконання до ДВС не надходив. Тому, АТ КБ «Приватбанк» просив суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк його пред`явлення до виконання по виконанню рішення суду від 19 листопада 2017 року у цивільній справі №193/1068/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 89826,93 грн та судового збору в сумі 1600,00 грн.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі №193/1068/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішення не погодився АТ КБ «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. А тому суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Боржник своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку SMS.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений на сайті апеляційного суду.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області 29 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 89826,93 грн та судовий збір в сумі 1600,00 грн (а.с. 56-57).

Листом Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17 жовтня 2022 року повідомлено, що на виконанні перебував виконавчий лист №193/1068/17, виданий 20 серпня 2018 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області по стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 91426,93 грн. Виконавче провадження було відкрито 21 червня 2019 року та 25 вересня 2019 року повернуто за пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист разом з постановою про повернення було направлено стягувачу за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 (а.с.78).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів щодо втрати оригіналу виконавчого листа, а видача його дубліката може призвести до подвійного стягнення, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Шмалько проти України», від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року №8 зазначив, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено». Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду першої інстанції із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа. У своїй заяві заявник зазначив про відсутність виконавчого документу у нього, оскільки виконавчий лист з державної виконавчої служби не надходив, у зв`язку з чим повторно на виконання до виконавчої служби не пред`являвся.

Таким чином, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором відсутній у відділі державної виконавчої служби та у стягувача, тобто «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено» (постанова Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №263/4331/18). При цьому, ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа.

Згідно із частиною 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Враховуючи, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 89826,93 грн та судового збору у сумі 1600,00 грн не виконано, виконавчий лист не повернуто стягувачеві, відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент звернення стягувача до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа сплив, оскільки пред`явлення стягувачем у 2019 році виконавчого листа до виконання відбулося у межах строку. Доказів направлення виконавчого документу на адресу стягувача матеріали справи не містять. Належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного боржником не надано.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий документ у справі №193/1068/17 було втрачено, що у подальшому призвело до пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, рішення суду, що набрало законної сили не виконано, а тому заява АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені АТ КБ «Приватбанк», документально підтверджуються за подачу заяви про видачу дублікату виконавчого листа в розмірі 74,43 грн; за подачу апеляційної скарги в розмірі 2481,00 грн (а.с. 1, 100).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2555,43 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року скасувати.

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересована особа ОСОБА_1 , задовольнити.

Видати дублікат виконавчого документа у цивільній справі №193/1068/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 89826,93 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 93 коп. за кредитним договором б/н від 16 серпня 2012 року, яка складається з наступного: 6200,00 грн - заборгованість за кредитом, 75573,27 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 4253,66 грн - штраф (процентна частина), та понесених витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 (тисяча шістсот 00 коп.) гривень.

Поновити Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа №193/1068/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 89826,93 8 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 93 коп. за кредитним договором б/н від 16 серпня 2012 року, яка складається з наступного: 6200,00 грн - заборгованість за кредитом, 75573,27 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 4253,66 грн - штраф (процентна частина) та судового збору в сумі 1600,00 (тисяча шістсот 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, в сумі 2555,43 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста