Справа № 142/501/22
Провадження №2/145/491/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. смт. Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Вальчук В. В. , розглянувши позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою по договору позики, та додані до неї матеріали,

встановив:

До Тиврівського районного суду Вінницької області з Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою по договору позики, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 91425 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 08.02.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалу позивачем отримано 24.02.2023, що підтверджується Трекінгом з Вебсайту "Укрпошти".

До даного часу недоліки позивачем не усунуто, заяви про продовження строку їх усунення не подано.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд наголошує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У цих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, в кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Оскільки позивач не усунува недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись ч.3 ст.185, ст.ст. 260, 261 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою по договору позики, та додані до неї матеріали,- вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Вальчук В. В.