ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3596/23 Справа № 226/573/22 Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №226/573/22 за позовом Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Клепки Л.І., повний текст рішення складено 12 грудня 2022 року -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 року Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради звернулось до суду з даним позовом, в обґрунтування зазначивши, що відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505. До складу сім`ї відповідача входить двоє дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які як і відповідач є внутрішньо переміщеними особами і разом з нею зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

14.09.2017 відповідач звернулась з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказавши, що будь-хто з членів сім`ї не володіє житловим приміщенням, частиною житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та район проведення антитерористичної операції, та відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. На підставі цієї заяви відповідачу було призначено грошову допомогу на період з 14.09.2017 року по 13.03.2018 року в сумі 1768,00 грн. щомісяця.

У зв`язку з внесенням змін до постанови КМУ №505 від 01.10.2014 та зміненою розміру допомоги на дітей, який склав 1000 грн. на одну особу, відповідачці за період з 20.01.2018 по 13.03.2018 було зроблено автоматичний перерахунок, який склав 2000 грн. щомісячно.

В подальшому призначення відповідачу грошової допомоги на покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг відбувалось на підставі її заяв від 14 березня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 13 березня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 12 березня 2020 року, 14 вересня 2020 року, в яких вона також зазначала про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, а також про відсутність на депозитному банківському рахунку у будь-якого з членів сім`ї коштів у сумі, що перевищують 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

На період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19 виплата раніше призначеної щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови КМУ від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» була продовжена на період карантину та на один місяць після його закінчення. Тому відповідно до розпоряджень від 23.02.2021, 22.04.2021, 20.05.2021, 21.07.2021 виплата допомоги була продовжена на період з 14.03.2021 по 30.09.2021 у сумі 2000 грн. щомісячно.

19.08.2021 під час перевірки правильності і повноти наданої відповідачем інформації, необхідної для виплати допомоги, було встановлено, що чоловік відповідача ОСОБА_4 має у своїй власності частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що належить йому на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.12.2007 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначаючи, що неповідомлення відповідачем вказаної обставини потягло за собою неправомірне нарахування їй грошової допомоги за період з 14.09.2017 по 31.08.2021 на загальну суму 94163,67 грн., позивач просив суд стягнути з останньої на його користь вказану суму та сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2481 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 02 грудня 2022 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради надміру виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 14.09.2017 року по 31.08.2021 року в сумі 94163 грн. 67 копійок та судовий збір в сумі 2481 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування зазначила, що при ухвалені рішення суд неправильно застосував норми Порядку у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин. Так, згідно розпорядження КМУ від 30.10.2014 року №1053-р та Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО, до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року №1275-р, м.Селидове відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО. Пунктом 2 Порядку у редакції чинній на час звернення, передбачалось, що грошова допомога надається ВПО, що перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких державні органи тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення АТО та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення. Оскільки відповідач дійсно перемістилась з тимчасово окупованої території, грошову допомогу вона отримувала правомірно. Відсутність міста Селидове у затвердженому розпорядженням КМУ переліку населених пунктів від 07.11.2014 року №1085-р не є доказом того, що житло чоловіка відповідача було розташовано у інших регіонах, ніж райони проведення АТО, оскільки взяття на облік і надання грошової допомоги пов`язано з переміщенням з району проведення АТО, що не є тотожнім території, на якій органи державної влади не здійснюють свої повноваження, чи територія на лінії зіткнення. Крім того зазначає, що матеріалами справи не встановлено, що її (відповідача) чоловік є членом сім?ї. Так у чоловіка в спільній частковій власності є квартира, де зареєстровані дві особи. Позивач повинен був провести обстеження квартири та скласти акт для встановлення належності умов для проживання відповідачки з дітьми. Не встановлено також, що відповідач пов`язана з чоловіком спільним побутом, має взаємні права та обов`язки, адже вони разом не проживають та не є сім`єю у розумінні ч.2 ст.3 СК України.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1455-22870 від 26.02.2016 року (а.с.35). Місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

До складу сім`ї відповідача входять двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження та довідками внутрішньо переміщених осіб (а.с.34, 36, 38).

14.09.2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до УСЗН Мирноградської міської ради з заявою, зареєстровано за №1475, про призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві від 14.09.2017 року вказала про відсутність у володінні у будь-кого з членів сім`ї житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції; на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.9).

Рішенням УСЗН Мирноградської міської ради від 15.09.2017 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на підставі заяви відповідача від 14.09.2017 року, з 14.09.2017 по 13.03.2018 року була призначена допомога в сумі 1768 грн. (а.с.10).

14.03.2018 року відповідач звернулась до УСЗН Мирноградської міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного проживання на себе та своїх дітей, яка зареєстрована за №423 від 14.03.2018 року. В заяві вказала, що ні вона, а ні члени її родини не мають у володінні житлового приміщення / частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення; транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції; на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищують 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.11).

Рішенням УСЗН Мирноградської міської ради від 21.03.2018 на підставі заяви відповідача від 14.03.2018 року їй була призначена допомога на період з 14.03.2018 по 13.09.2018 року в сумі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.12).

Наступне звернення відповідача про призначення допомоги мало місце 14.09.2018 року, про що свідчить її заява, зареєстрована за №755.В заяві відповідачка вказала на відсутність у володінні у неї та членів її родини житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення; транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції; відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищують 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.14).

Рішенням позивача від 18.09.2018 відповідачу була призначена допомога на період з 14.09.2018 по 13.03.2019 року в сумі 2000,00 грн. (а.с.15).

В подальшому щомісячна адресна допомога відповідачу була надана згідно рішення УСЗН Мирноградської міської ради від 14.03.2019 на підставі її заяви від 13.03.2019 року на період з 14.03.2019 по 13.09.2019 року в сумі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.17). В графі про інформацію щодо наявності: 1) приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганських областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та неселені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, 2) житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, 3) у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 25-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідачкою власноруч зазначено «ні» та вказано, що «змін, що впливають на виплату допомоги не було» (а.с.16).

12.09.2019 року відповідач знову звернулась до УСЗН Мирноградської міської ради з заявою, зареєстровано позивачем №656, про призначення щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний строк (а.с.18). В заяві відповідач зазначила про відсутність змін в складі сім`ї та відсутність обставин, які впливають на призначення щомісячної адресної допомоги.

Рішенням УСЗН Мирноградської міської ради від 13.09.2019 відповідачу на підставі її заяви від 12.09.2019 було призначено допомогу на період з 14.09.2019 по 13.03.2020 в сумі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.19).

12.03.2020 року рішенням УСЗН Мирноградської міської ради відповідачу згідно заяви від 12.03.2020, зареєстрованої за №216, була призначена допомога на період з 14.03.2020 по 13.09.2020 в сумі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.20, 21). Згідно зазначеної відповідачем в заяві інформації, обставини, що впливають на призначення щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відсутні.

З аналогічною заявою, зареєстрованою позивачем за №637, відповідач звернулась 14.09.2020, також зазначивши в ній на відсутність обставин, що впливають на призначення щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.22).

За цією заявою рішенням УСЗН Мирноградської міської ради від 15.09.2020 відповідачу була призначена допомога в розмірі 2000 грн. щомісячно на період з 14.09.2020 по 13.03.2021 (а.с.23).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» встановлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строк щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яку було призначено раніше, було продовжено на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Відповідно до розпоряджень від 23.02.2021, 22.04.2021, 20.05.2021, 21.07.2021 виплати адресної допомоги відповідачці, як внутрішньо переміщеній особі, були продовжені на період з 14.03.2021 по 30.09.2021 у сумі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.24).

Згідно представлених позивачем розрахунків, сума виплачених відповідачу ОСОБА_1 коштів за період з 14.09.2017 по 31.08.2021 складає 94163,67 грн.

Згідно рішення позивача від 25.08.2021, рішення начальника управління від 15.09.2017, 21.03.2018, 18.09.2018, 14.03.2019, 13.09.2019, 12.03.2020, 15.09.2020 про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за заявами ОСОБА_1 для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, були скасовані у зв`язку з наданням відповідачем недостовірної інформації, що впливає на призначення грошової допомоги, яка полягала у неповідомленні відповідачем про житлове приміщення, яке на праві власності належить її чоловіку ОСОБА_4 , що знаходиться на території м.Селидового Донецької області (а.с.25, 30).

Зазначена обставина була встановлена актом головного державного соціального інспектора №65 від 19.08.2021 при перевірці достовірних даних, отриманих від осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням допомоги (а.с.31).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває у спільній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з 11.12.2007 року (а.с.26, 27).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при заповненні заяв на отримання адресної допомоги відповідач ОСОБА_1 , надаючи недостовірні відомості про відсутність у її чоловіка частини житлового приміщення, діяла недобросовісно, що призвело до незаконного отримання нею грошової допомоги в період з 14.09.2017 по 31.08.2021 в сумі 94163,67 грн., та це є підставою для задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь вказаної суми

Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із пункту 6 частини 1 статті 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно з частиною 5 вказаної вище статті, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за місцем фактичного проживання/перебування в місті Мирноград Донецької області.

14 вересня 2017 року відповідач вперше звернулась до управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В подальшому відповідач також 14 березня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 13 березня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 12 березня 2020 року, 14 вересня 2020 року зверталась із відповідними заявами про призначення адресної допомоги.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01 жовтня 2014 року №505 (із змінами і доповненнями).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації, та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку № 505).

У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.

23 квітня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року №212, якою внесені зміни до абз. 2 п. 6 Порядку, з урахуванням яких було передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

03 червня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року №370, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

У заявах ОСОБА_1 , поданих для призначення щомісячної адресної допомоги від 14 вересня 2017 року, 14 березня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 13 березня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 12 березня 2020 року, 14 вересня 2020 року, зазначено про відсутність у неї та будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована території України.

Проте, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 271236657 від 19 серпня 2021 року, ОСОБА_4 ( чоловік відповідачки) є власником кваритри за адресою: АДРЕСА_3 , згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.12.2007 року.

До переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, населений пункт місто Селидове, де розташовано житлове приміщення, що належить чоловікові відповідачки, не міститься.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Натомість правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно із статтею 81 ЦПК України має довести позивач.

Обов`язок щодо надання достовірної інформації при поданні заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, покладено на отримувача такої допомоги.

Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги, тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей.

Апеляційний суд вважає, що саме шляхом повідомлення недостовірних відомостей, а саме при заповненні заяв від 14 вересня 2017 року, 14 березня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 13 березня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 12 березня 2020 року, 14 вересня 2020 року, незаконно отримувала адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам в сумі 94163,67 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 лютого 2019 року у справі № 610/1290/17, провадження № 61-29105св18.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправильного застосування судом Порядку надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року №505, не заслуговують на увагу, оскільки вбачається, що вперше відповідач звернулась з заявою про отримання допомоги вже під час дії нової редакції порядку.

Апеляційний суд не приймає доводи, що ОСОБА_4 не є членом сім`ї відповідача, оскільки з матеріалів вбачається, що з ОСОБА_4 відповідач перебуває в шлюбі з 18 вересня 1999 року, даних про розірвання шлюбу немає. При цьому також вбачається, що спірна квартира перебувала у власності ОСОБА_4 з 2007 року, тобто отримана після укладення шлюбу.

Посилання на висновки, викладені у постановах ВС у справах №265/3794/17, 265/3454/17, 265/3399/17, 265/2614/17, 265/4671/17 не мають правового значення, оскільки зроблені по справах з іншими обставинами, за яких заявник вперше подавав заяву на отримання виплат під час дії старої редакції Порядку.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 грудня 2022 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: