Справа № 148/413/21
Провадження № 22-ц/801/334/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуСправа № 148/413/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

при секретарі Різник Д. С.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.12.2022 року, ухвалене у справіза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу,

в с т а н о в и в :

03.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі ТОВ «Вінницягаз Збут») звернулося до суду з позовом (вх. № 2245/21 від 09.03.2021 року) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , та перебуває з 01.02.2016 року у договірних відносинах з позивачем.

Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області у справі № 148/574/17 від 10.07.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за період січня 2016 року по квітень 2018 року в сумі 6635,13 грн.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від 04.06.2019 року, виданого Управлінням соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_2 має статус «член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» і має право на пільги, встановлені законодавством України. Відповідно до абз. 1 пункту 5 частини першої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року (далі Закон № 3551-ХІІ) особам, на яких поширюється чинність цього Закону, надається пільга в розмірі 50 процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Станом на 01.11.2022 року сума заборгованості за послуги з газопостачання відповідача перед позивачем за період з 01.04.2018 року по 01.11.2022 року проведено нарахування в обсязі 11225,65 куб м. природного газу на загальну суму 79447,77 грн. В свою чергу, монетизована пільга погасила нарахування боржнику на суму 26197,38 грн. Таким чином власними коштами відповідач повинна була оплатити 53250,39 грн. По особовому рахунку відповідача було зараховано оплати за постачання природного газу на загальну суму 10994,91 грн. Тому сума боргу складає 42255,48 грн. (розрахунок 53250,39 10994,91 грн = 42255,48 грн).

Відповідачем не подаються показники лічильника природного газу у терміни, що встановлені законодавчими нормами (Кодекс газорозподільних систем), що спричинило до виникнення заборгованості.

Також позивачем відповідачу відповідно до вимог статті 625 ЦК України нараховано за період прострочення обов`язку щодо сплати за послугу з постачання природного газу 3 % річних на суму 723,93 грн та індекс інфляції на суму 915 грн.

В добровільному порядку відповідач заборгованість за спожитий природний газ не сплачує, чим порушує умови договору.

Виходячи з наведеного, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (№ 8560/22 вх від 01.11.2022 року) (т.2 а. с. 5-6), ТОВ «Вінницягаз Збут» просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість :

-в сумі 42255,48 грн за послуги з постачання природного газу (за період з 01.04.2018 року по 01.11.2021 року);

-в сумі 723,93 грн 3 % річних (за період з 12.06.2018 року по 10.03.2020 року),

-в сумі 915 грн інфляційне збільшення (за період з 12.06.2018 року по 10.03.2020 року).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.12.2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 42255,48 грн, 3 % річних в сумі 723,93 грн та індекс інфляції за час прострочення, що складає 915 грн, а всього 43894,41 грн (сорок три тисячі вісімсот дев`яносто чотири гривні 41 копійку).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» судові витрати в розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 28.12.2022 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,подано засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу (вх. № 9854 від 29.12.2022 року), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не надано суду доказів скільки ОСОБА_2 , як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, здійснювалось нарахування обсягу споживання газу та не вказано розмір пільги. Не надано обсяг споживання відповідачем газу, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що в лютому 2020 року відповідачем спожито 634,59 м. куб газу, а в березні 2021 року 1531,87 м. куб, що не відповідає дійсності.

Член сім`ї відповідача ОСОБА_3 до квітні 2019 року (день смерті) мав пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Тому вимоги про стягнення за період з 04.2018 року по 04.2019 року задоволенню не підлягають.

Зроблений позивачем та судом розрахунок є помилковим, оскільки рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.07.2018 року набрало законної сили 17.09.2018 року, однак в рішенні суду здійснено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат з 12.06.2018 року по 10.03.2020 року, при обрахунку якого сума боргу в червні 2018 року становила 8413,24 грн, хоча згідно з рішенням суду від 10.07.2018 року з відповідача стягнуто 6635,13 грн.

Власний розрахунок відповідача свідчить про те, що розмір заборгованості по 3 % річних за період з 02.2019 року по 10.03.2020 року становить 148 грн, інфляційних втрат становить за період з 02.2019 року по 10.03.2020 року 192,21 грн.

12.01.2023 року ТОВ «Вінницягаз Збут» подано відзив (вх. № 363) на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість за період з 04.2018 року по 01.11.2022 року у розмірі 42255,48 грн. У даному розрахунку відображена інформація про обсяг споживання газу (м. куб) (без зазначення показників лічильника), ціну газу, нарахування, суму повернення по пільгах, суму до сплати, сплачені кошти абонента, в тому числі кошти абонента та монетизована пільга, борг на кінець періода. Станом на 02.04.2021 року показник лічильника відповідача становив 22394 (т. 1 а. с. 109). Чоловік відповідача користувався до 06.04.2019 року пільгою в розмірі 100 знижки (т. 1 а. с. 117 відшкодовано пільгу в сумі 26187,55 грн). Починаючи з 04.06.2019 року відповідач користується пільгою 50 % знижки. (відповідачу з 05.2019 по 10.2019 року відшкодовано 14,82 грн). Відповідач отримала пільгу в розмірі 1329,79 грн за період з 10.2019 року по 12.2019 року.

08.03.2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх. № 1999) ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про відкладення розгляду справи через перебування представника на лікарняному.

Згідно з статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, ознайомившись, із заявленим клопотанням дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки доказів поважності причин неявки в судове засідання представником відповідача не надано. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що в попереднє судове засідання представник ОСОБА_1 також не з`явився, подавши клопотання (вх № 1782 від 01.03.2023 року) про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншому судовому засідання. Зазначене клопотання було задоволено судом апеляційної інстанції та відкладено розгляд справи, з метою забезпечення права відповідача та його представника на участь в судовому засіданні.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник ТОВ «Вінницягаз Збут» Бобко Т. Є. заперечила проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

У справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває з 01.02.2016 року у договірних відносинах з ТОВ «Вінницягаз Збут», про що свідчить копія заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (т. 1 а. с. 14).

Відповідно до листа начальника управління соціального захисту населення Тульчинської РДА від 20.03.2018 року та від 05.07.2018 року адресованої ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно до постанови КМУ № 409 від 06.08.2014 року зі змінами та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення» ОСОБА_3 пільги на житлово-комунальні послуги надаються із 100 %-знижкою, в межах норм споживання, а саме (електропостачання 120 кВт, водопостачання 8 м. куб., газопостачання на плиту 10,8 м. куб. та опалення 575 м. куб). Дані пільги надаються на місяць в межах фактичних використань, але не більше встановлених норм споживання та не переноситься на наступний місяць. Управління здійснює розрахунки з організаціями надавачами житлово-комунальних послуг на підставі звітів щодо послуг наданих особам, які мають право на відповідні пільги (т. 1 а. с. 60-61).

Відповідно до листа голови Тульчинської РДА від 21.09.2018 року № 22-П-536-7 адресованій ОСОБА_2 повідомлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення», як особа з інвалідністю внаслідок війни 1 групи. Відповідно до постанови КМУ № 409 від 06.08.2014 року зі змінами та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення» її чоловіку пільги на житлово-комунальні послуги надаються із 100 %-знижкою, в межах норм споживання, а саме (електропостачання 100 кВт, водопостачання 8 м. куб., газопостачання на плиту 10,8 м. куб. та опалення 492 м. куб). Дані пільги надаються на місяць в межах фактичних використань, але не більше встановлених норм споживання та не переноситься на наступний місяць. (т. 1 а. с. 59).

Чоловік відповідача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_2 від 04.06.2019, виданого УСЗН Тульчинської РДА Вінницької області ОСОБА_2 має статус "член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" і має пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (т. 2 а. с. 94).

Відповідно до довідки про розмір отриманої пільги в грошовій формі від 08.04.2021 року за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року загальна сума доходу ОСОБА_2 становить 1329,79 грн (т. 1 а. с. 81).

Згідно з довідкою про розмір пільг, виданої директором ТОВ «Вінницягаз Збут» від 05.05.2021 року з квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_3 , як інваліду війни 1 групи, було відшкодовано пільгу в розмірі 26182,55 грн, а з травня 2019 року по жовтень 2019 року ОСОБА_2 , як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, було відшкодовано пільгу в розмірі 14,82 грн. (т. 1 а. с. 117).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.07.2018, яке набрало законної сили 17.09.2019, позов ТОВ «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6635,13 грн, яка як було встановлено судом виникла за період з січня 2016 року по квітень 2018 року, а саме станом на 02.04.2018 року.

Станом на 02.04.2021 року показник лічильника відповідача становив 22394 м. куб. (т. 1 а. с. 109).

Постановою державного виконавця Тульчинського РВ ДВС ЦЗ МУМЮ (м. Хмільницький), ВП № 57824713 від 15.07.2020 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з тим, що присуджені до стягнення кошти боржником були сплачені в повному обсязі.

21.04.2021 року надання послуг з постачання природного газу ОСОБА_2 припинено.

Сума заборгованості розрахована позивачем за період надання послуг з 03.04.2018 року по 21.04.2021 року, однак вимогу заявлено по 22.11.2022 року на час вирішення справи.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (о/р зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ), що наданий представником позивача (т. 2 а. с.7) за відповідачем рахується заборгованість за період з квітня 2018 року по листопад 2022 року у розмірі 42255,48 грн. У даному розрахунку відображена інформація про обсяг споживання газу (м.куб) (без зазначення показників лічильника), ціну газу, нарахування, суму повернення по пільгах, суму до сплати, сплачені кошти абонента, в тому числі кошти абонента та монетизована пільга, борг на кінець періода.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано свої обов`язки щодо надання послуги з постачання природного газу, разом з тим відповідачем належним чином не виконуються зобов`язання щодо належної і своєчасної плати за дані послуги. Відповідач користувалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем за послуги з постачання природного газу.

Суд також зазначив, що позивачем доведено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованість за період з 12.06.2018 по 10.03.2020 року 3 % річних у розмірі 723,93 грн та індекс інфляції за час прострочення, що складає 915 грн.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України,)

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відносини сторін щодо надання послуг постачання природного газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII); Законом України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року № 329-VIII (далі- Закон № 329-VIII), Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року (далі Закон № 3551-ХІІ), Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (далі Правила № 2496), Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ), Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 373 (далі Порядок № 373), Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі Постанова № 409) та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831.

Згідно пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належить: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживач газу зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів (пункт 2 частини другої статті 13 Закону № 329-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил № 2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Побутовий споживач зобов`язаний: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (пункт 32 розділу ІІІ Правил № 2496).

За змістом пункту 1.3 Типового договору, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 4.3 Типового договору).

У разі отримання субсидії та/або пільг з оплати природного газу, споживач вносить оплату у встановлений законодавством спосіб (пункт 4.8 Типового договору).

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього договору (підпункт 1 пункту 5.2 Типового договору).

Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу (пункт 4 розділу IV Кодексу ГРМ).

Судом першої інстанції встановлено, що сім`я відповідача, а саме її чоловік до 06.04.2019 року користувалися пільгою в розмірі 100 - процентної знижки плати за користування комунальними послугами згідно пункту 5 частини першої статті 13 розділу ІІІ Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту».

Починаючи з 04.06.2019 року відповідач користується пільгою в розмірі 50 - процентної знижки плати за користування комунальними послугами, як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, що в свою чергу також підтверджується копіями персональних облікових карток ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 82-83, 84-85).

Згідно з довідкою про розмір пільг, виданої директором ТОВ «Вінницягаз Збут» 05.05.2021 року, з квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_3 , як інваліду війни 1 групи, було відшкодовано пільгу в розмірі 26182,55 грн, а з травня 2019 року по жовтень 2019 року ОСОБА_2 , як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, було відшкодовано пільгу в розмірі 14,82 грн. (т. 1 а. с. 117).

Згідно копії довідки про розмір отриманої пільги в грошовій формі, виданої 08.04.2021 року УСЗН Тульчинської РДА, ОСОБА_2 за період з жовтня по грудень 2019 року отримала пільгу в розмірі 1329,79 грн. (т. 1 а. с. 81).

Згідно повідомлення УСЗН Тульчинської РДА від 08.04.2021 №809101-07 з 01.10.2019 року відповідно до абз. 1-2 пункту 7 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 року № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі», виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. (т. 1 а. с.78-80).

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Вінницягаз Збут» нараховувало відповідачу плату за користування природним газом з врахуванням встановлених згідно пункту 5 частини першої статті 13 та пункту 5 частини першої статті 15 розділу ІІІ Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» пільг, а також в своїх розрахунках керувалось постановою КМУ від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та внесених згодом до неї змін, а саме: до 01.05.2018 в опалювальний період відповідачу надавалось 293,28 м. куб. газу на місяць, а в неопалювальний - 10,8 м.куб.; з 01.05.2018 в опалювальний період відповідачу надавалось 493,77 м. куб. газу на місяць, а в неопалювальний - 10,8 м.куб.; з 01.05.2019 в опалювальний період відповідачу надавалось 440,10 м. куб. газу на місяць, а в неопалювальний - 10,8 м.куб..

Пільги по оплаті за спожитий природний газ нараховуються щомісячно на об`єм фактичного використаного природного газу, але не більше встановлених норм, затверджених КМУ, які розраховуються на один календарний місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач неодноразово використовувала газ понад надану їй пільгову норму, не сплачуючи за це відповідних коштів, що і призводило до нарахування останній боргових зобов`язань позивачем.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що позивач безпідставно зменшив їй місячні пільгові норми природнього газу, які гарантовані державою для пільгових категорій населення, з огляду на те, що ТОВ «Вінницягаз Збут» не являється розпорядником бюджетних коштів і згідно своєї ліцензованої та статутної діяльності є організацією, яка надає послуги з постачання природнього газу.

Заперечуючи показники обсягу споживання газу, м.куб, зазначених позивачем у розрахунку, апелянт не надала суду доказів на спростування цих даних.

Досліджуючи розрахунок заборгованості (т. 2 а. с. 7), судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Вінницягаз Збут» з розрахунку виключено борг, який вже був стягнутий за рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.07.2018 року у справі №148/574/17.

ОСОБА_2 суду пояснила, що факт заборгованості вона визнає, однак не погоджується з сумою, зазначеною позивачем, оскільки при її обрахунку окрім не вірного зарахування належних їй пільг, позивачем також враховано борг за попереднім рішенням суду.

Колегія суддів відхиляє, наведений апелянтом в апеляційній скарзі розрахунок суми заборгованості враховуючи, що він здійснений без зазначення складових, які враховувалися при його обчислені (обсяг спожитого газу, ціна газу, суми повернення по пільгах) та за інший період, а ніж заявлено у позовних вимогах.

При вирішенні питання про доцільність призначення судової економічної експертизи, апелянт не змогла пояснити чому на вирішення експерта слід поставити питання про визначення заборгованості за період з травня 2018 по січень 2021 року, а також не вказала запитання, сформовані відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом МЮУ 08.10.1998 № 53/5( у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 № 1950/5)), які необхідно поставити експерту.

При з`ясуванні питання про наявність матеріалів необхідних для проведення експертизи, як то: платіжні документи, фото/паперові підтвердження обсягу спожитого природного газу, акти звірки, тощо відповідач зазначила, що подання даних документів є обов`язком позивача.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.5 п.5.1.Типового договору споживач має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахунковою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та /або оскаржити їх в установленому цим Договором порядку.

З огляду на викладене колегія суддів приходить висновку, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами доводи позивача в частині суми заборгованості.

У справі встановлено, що відповідачем умови типового договору з постачання природного газу, в частині своєчасності та повноти оплати за послуги з постачання природного газу в повному обсязі не виконанні.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 року у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43).

Внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Судом першої інстанції встановлено, що нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних в тому числі і на суму боргу, яка вже була стягнута за рішенням суду, є правомірним, оскільки наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Місцевий суд дійшов правомірного висновку, дотримуючись положень статті 13 ЦПК України, про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на корить позивача заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 42255,48 грн, а також 3 % річних в сумі 723,93 грн та індекс інфляції за час прострочення, що складає 915 грн.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.02.2023 року здійснено перехід розгляду справи з письмового провадження в судове засідання з викликом сторін, розгляд справи призначено на 01.03.2023 року об 11:20 год, з метою вирішення питання про доцільність призначення у справі судово-економічної експертизи (т. 2 а. с. 155).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, серед - іншого: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, в судове засідання на 01.03.2023 року об 11:20 год представник відповідача Красіловський В. О. не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість представника в іншому судовому процесі. Судом апеляційної інстанції клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 08.03.2023 року на 10:30 год.

08.03.2023 року о 10:30 год. в судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 не заявився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (без надання підтверджуючих документів суду).

У судовому засіданні ОСОБА_2 на запитання головуючої пояснила, що вважає за доцільне призначити у справі судову-економічну експертизу, однак при вирішенні клопотання не змогла обґрунтувати відповідність питань, які хотіла поставити на вирішення експерту напрямкам та меті даного виду досліджень, а також не зазначила об`єкти, які підлягали б дослідженню.

Клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи на підставі ч. 2 ст. 222, п. 6 ч. 1 ст. 365 ЦПК України залишено без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів на просування розміру заборгованості за послуги з постачання природного газу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що ОСОБА_2 не надано суду доказів її звернення про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії щодо невірного обрахунку пільги при користуванні послугами з постачання природного газу за період з 01.04.2018 року по 01.11.2021 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.12.2022 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 09.03.2023 року.