Житомирський апеляційний суд
Справа №935/470/22 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №935/470/22 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (надалі АТ «ПУМБ», Товариство, Позивач, Банк) звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість у сумі 108 434,28 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначало, що 29.05.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №601, за яким відповідачу було видано кредит на суму 86 100,00 грн. Відповідач умови договору порушив і станом на 01.02.2022 у нього утворилась заборгованість у сумі 108 434,28 грн, з яких: 33226,85 грн - заборгованість за кредитом, 4589,98 грн - заборгованість за процентами, 65110,19 заборгованість за комісією та 5507.26 грн - штрафні санкції.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Банк зазначає, що суд не надав оцінки документам, які надані в якості доказів наявності кредитної заборгованості Відповідача, не дослідив умови Заяви, на підставі якої були встановлені правовідносини між Банком і Відповідачем. Умови Заяви Відповідачем належним чином не виконані, у зв`язку з чим він має перед Банком кредитну заборгованість. Будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту, користування кредитними коштами та невиконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 не надав. Банк на підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості Відповідача надав копію Заяви, Паспорту споживчого кредиту, виписку з особового рахунку Відповідача, розрахунок заборгованості і меморіальний ордер. Розрахунок заборгованості, який наданий Банком ОСОБА_1 не спростував.

Товариство вказує, що нормами законодавства передбачено поняття «прострочення» в контексті виконання зобов`язання і саме наявність «прострочення» доводить факт невиконання Відповідачем зобов`язання перед Банком. Суд, відмовляючи у задоволенні позову, не надав належну оцінку наданим Банком документам, зазначивши лише про те, що «строкова заборгованість» відсутня, при цьому, підтвердивши наявність факту «простроченої заборгованості» у розмірі 108 434,28 грн.

Суд не з`ясував, що наявність простроченого зобов`язання, про яке зазначив Банк, є підтвердженням порушення зобов`язання з боку Відповідача. Суд безпідставно акцентує увагу на відсутність «строкової заборгованості», що є з позиції суду, підставою для відмови Банку з задоволені позову. Поряд з цим, суд не посилається на правові норми, на підставі яких суд відмовив у задоволені позову. Заборгованість Відповідача на даний час існує, обліковується у системі обліку прострочених кредитів. Документальним підтвердженням продовження обліку заборгованості є виписка з особового рахунку Відповідача, яка додавалася до позовної заяви.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 27.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

У поданому відзиві, ОСОБА_1 посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу Банку без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена частково з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування №601, відсутня інформація щодо паспорту споживчого кредиту. З наданої позивачем публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування неможливо встановити її дійсність станом на дату укладання договору та погодження сторонами її умов. Позивачем не доведено правомірність стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 108434,28 грн за відсутності в цілому строкової заборгованості за сумою кредиту, відсоткам, комісії, неустойки.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками виходячи з наступного.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що 29.05.2018 ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Перший український міжнародний банк», та підписавши відповідну заяву приєднання до договору комплексного обслуговування, №601 отримав кредит у розмірі 86100,00 грн на загальні споживчі цілі, для оплати договору страхування та для сплати разової комісії, строком на 36 місяців, зі сплатою 12 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,6 % (а.с.5).

Крім того, ОСОБА_1 29.05.2018 було підписано паспорт споживчого кредиту, де також зазначено про те, що сума кредиту становить 86100,00 грн для споживчих цілей, оплати договору страхування та для сплати разової комісії, строком на 36 місяців, зі сплатою 12 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,6 % (а.с.12).

На підтвердження вказаних обставин, позивачем також було надано меморіальний ордер від 29.05.2018, відповідно до якого АТ «ПУМБ» перерахувало ОСОБА_1 86100,00 грн. Також в графі «призначення платежу» вказано наступне: надання кредитних коштів за договором №601 від 29.05.2018 ОСОБА_1 (а.с.13).

Також АТ «ПУМБ» було надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 29.05.2018 по 01.02.2022, а також розрахунок заборгованості, відповідно до якого вказано, що розмір заборгованості за наданим ОСОБА_1 кредитним договором становить 108434,28 грн; з яких: 33226,85 грн прострочена заборгованість за кредитом, 4589,98 грн прострочена заборгованість за процентами, 65110,19 грн прострочена заборгованість за комісією, 5507,26 грн неустойка за порушення зобов`язання по кредиту (а.с.19-62, 16-18).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такий правовий висновок узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року, № 723/304/16-ц від 23.10.2019 року, № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019 року, № 461/10610/13-ц від 10.04.2019 року.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Із матеріалів справи убачається, що відповідно до копії Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.05.2018, підписаної відповідачем, строк дії цього договору закінчився 29.05.2021. Відтак, станом на 29.05.2021 строк кредитування закінчився та настав обов`язок щодо повного погашення кредиту. З даного строку кредитор втратив право нарахування відсотків та інших щомісячних платежів.

Така правова позиція міститься у висновках, викладених в п. 54 Постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Великої Палати Верховного Суду, де зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи договір був укладений строком на 36 місяців зі сплатою процентної ставки у розмірі 12% річних, таке ж відображене у паспорті споживчого кредиту(а.с.5, 12) .

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №601 від 29.05.2018 станом на 29.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складає 32104,32 грн, а за процентами 2110,3 грн.

Таким чином, позовні вимоги Банку в частині стягнення із відповідача заборгованості по тілу кредиту та процентів за його користування підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «ПУМБ» 65110,10 грн заборгованості за комісією та 5507,26 грн неустойки за порушення зобов`язань по кредиту, оскільки така вимога не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.

Стягнення із ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредиту, а саме за дії, які Банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості позичальника), або за дії, які позичальник здійснює на користь Банку, протирічить Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній на момент вказаних правовідносин). Такі платежі банки не мають права встановлювати і такі положення договору є несправедливими.

Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Із розрахунку нарахованої Банком неустойки за порушення зобов`язань по кредиту убачається: за період з 23.06.2021 по 23.06.2021; сума нарахованої пені 7845, 53 грн (а.с.17 зв.). У той же час у позовних вимогах Банк просить стягнути 5507,26 грн штрафних санкцій. Такий розрахунок не може бути взятий до уваги судом, оскільки він має протиріччя із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів за його користування не відповідає нормам матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню в порядку п.п.1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог (31,55 %), наявні підстави для зміни судового рішення і в частині розміру стягнутого судового збору. Зокрема, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню за подання позовної заяви 1698,25 грн (2481х31,55%) та витрати по сплаті судового збори за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог (68,45%) у розмірі 2547,02 грн (3721х68,45%), а всього та 4245, 27 грн.

Пунктом 1 ч.6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами. В силу вимог Закону вказана справа є малозначною і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2022 року у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4) заборгованість за кредитним договором №601 від 29.05.2018 станом на 01 лютого 2022 року у розмірі 34214,62 грн, яка складається із: - 32104,32 грн заборгованості за тілом кредиту і 2110,3 грн заборгованості за відсотками та стягнути 4245, 27 грн судового збору.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді