Справа № 444/3294/22
Провадження № 2/444/226/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

14 березня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 25.10.2017 року. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області (справа №444/619/22) шлюб між сторонами розірвано, рішення суду набрало законної сили 15.07.2022 року. Позивач зазначає, що син потребує значних коштів для утримання та виховання. Відповідач інтересами дитини не цікавиться, матеріально утримувати його не допомагає. На даний час відповідач проходить службу в Збройних силах України. Позивач просить, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно із законодавством України.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

12.01.2023 року відповідачем на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими в частині розміру аліментів, викладене в позовній заяві не відповідає фактичним обставинам. Зазначає, що шлюб із позивачкою розірвано, син проживає із матір`ю, проте він не забув свого сина та виконував обов`язки батька не лише у формі його матеріального утримання. Водночас з часу війни в Україні, позивачка з їх сином перебувала в Італії у його матері, де вона працює, яка і весь час їхнього перебування по листопад 2022 року допомагала їм, придбала сезонний одяг, харчування тощо. Він не заперечує своєї участі у матеріальному утриманні дитини та готовий сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, однак, у розмірі, який буде необхідним і достатнім для забезпечення саме його сина, а не потреб позивачки. При визначенні розміру аліментів просив суд врахувати норми ст.182 СК України. Також зазначає, що суд може визначити розмір аліментів, що стягуються щомісяця, у твердій грошовій сумі або одночасно в частках і твердій грошовій сумі згідно зі ст.184 СК України. Розмір твердої грошової суми визначається судом виходячи із максимально можливого збереження дитині колишнього рівня її забезпечення з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та інших обставин, що заслуговують уваги. З 28.02.2022 року він перебуває на військовій службі, а відтак отримує відповідну заробітну плату, яка складається із двох частин: щомісячного грошового забезпечення, яке військові отримують відповідно до своєї посади, звання, вислуги років, тощо, а також грошової винагороди, яка встановлена за ініціативою Президента на період дії в Україні воєнного стану, у розмірі - 30 000 грн. мобілізованим, які не беруть участь в бойових діях, та 100 000 грн., які беруть участь в активних бойових діях, щомісячно. Отже, розмір аліментів коливатиметься від 7 до 30 тисяч гривень. Разом з тим, та попри те, що обов`язок утримання дітей лежить на обох батьках, позивачка не працює, тоді як до цього не має жодних застережень за станом її здоров`я, має власне помешкання. Син відвідує дитячий садок, оскільки він перебуває на військовій службі, то оплата за такий здійснюється у 50% розміру. Окрім цього, син жодних гуртків не відвідує, а відтак відсутні будь-які додаткові витрати на дитину задля гармонійного її розвитку. Йому відомо, що позивачка неодноразово залишала їх сина або з його рідними або зі своїми. Вказує, що позивачкою не надано жодного доказу щодо можливості сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини у спосіб й розмір визначений позивачкою у позові.

У зв`язку з наведеним, відповідач просить суд при вирішенні розміру аліментів згідно з положенням ст.182 СК України, взяти до уваги його місце праці, та мінливий матеріальний стан, а також те, що стягнення аліментів у частковому відношенні до його заробітку суттєво порушує його інтереси, і враховуючи рівність обов`язку щодо утримання дитини кожним з батьків, відповідач просить визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно враховуючи прожитковий мінімум на 2023 рік для дітей віком до 6 років.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, однак 22.02.2023 року на адресу суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд стягнути аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 від заробітку відповідача, відповідно до п.3 ст.181 СК України. Розгляд справи просила проводити у її відсутність (арк.спр.36).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 25.10.2017 року зареєстровано шлюб, який на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14.06.2022 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 15.07.2022 року (арк. спр. 5-6).

Із копії свідоцтва про народження встановлено, що в сторін у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 (арк. спр. 4).

Із копії довідки №1306 виданої 13.12.2022 року виконкомом Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області встановлено, що ОСОБА_1 , 2001 р.н., зареєстрована в АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: син - ОСОБА_3 , 2018 р.н. (арк. спр. 7).

Із наданих копій документів відповідачам, встановлено, що останній перебуває на службі у Збройних силах України (арк.спр.19-20).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

В будь якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Чинне законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначила спосіб стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи те, що неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач періодично надає кошти на утримання сина, з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, потреби на його утримання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є військовослужбовцем, який не надав доказів, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, відзив на позовну заяву відповідача та його позицію щодо можливого розміру аліментів, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Ураховуючи наведене вище, оцінивши надані в справі докази, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, враховуючи письмову заяву позивачки щодо відзиву на позовну заяву відповідача з приводу поданого позову та заявленого позивачкою розміру аліментів, суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітнього сина, обов`язку обох батьків утримувати дітей, а також виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який він б мав тоді, коли б утримувався обома батьками.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 СК України, дійшов висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 14.12.2022 року (арк. спр. 1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі та керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь його матері ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , орган що видав 4628.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , військовослужбовець.

Повне рішення складено 20.03.2023 року.

Суддя: Олещук М. М.