Справа № 570/580/23
провадження № 4-с/570/5/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю представника скаржника адвоката Бовгирі О.П.,

державного виконавця Покальчук Л.В.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на дії державного виконавця Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного МУ МЮ Покальчук Людмили Віталіївни,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що державний виконавець у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу вказав суму боргу в національній валюті, а не в доларах США, представник скаржника генеральний директор О.В.Їжаковський у поданій до суду 06 лютого 2023 року скарзі просить:

- визнати незаконність дій головного державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покальчук Людмили Віталіївни, під час розподілу стягнутих з боржника сум та винесення постанови ВП №64415992 від 12 січня 2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу;

- визнати незаконність дій головного державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства остиції ОСОБА_1 , в частині припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання;

- скасувати постанову ВП No64415992 від 12.01.2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

- зобов?язати головного державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покальчук Людмилу Віталіївну поновити чинність арешту майна боржника та інших заходів примусового виконання, що були скасовані постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 12.01.2023 у BП №64415992;

- зобов?язати головного державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покальчук Людмилу Віталіївну винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами Закону, а саме: зазначити нестягнутий залишок заборгованості у доларах США та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі.

Особа, дії якого оскаржуються, у відзиві на скаргу стверджує, що керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 12.01.2023 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі поданої стягувачем заяви.

Всіх учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Боржник до суду не з"явився.

Зважаючи на те, що явку учасників не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, їх думку, дійшов висновку про можливість розглянути справу у його відсутність.

У суді представник скаржника адвокат Олександр Бовгиря підтримує вимоги скарги.

Стверджує, що як у виконавчому листі, так і в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 34 306,07 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.04.2014 у гривневому еквіваленті становить 390 955, 74 грн. З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду, державний виконавець у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу мав вказати залишок нестягнутого боргу саме у доларах США, аналогічну відмітку також мав зробити і на виконавчому листі.

Крім того, державним виконавцем порушено вимоги ст.45 Закону України «Про виконавче провадження». Так, залишок нестягнутого виконавчого збору має складати 10 відсотків від залишку заборгованості за виконавчим документом, однак у оскаржуваній постанові зазначено: «385 934,57 грн. - борг на користь стягувача, 38 318,54 грн. - виконавчий збір», отже державним виконавчем невірно розподілено стягнуті з боржника суми і стягнуто на 274,92 грн. більше виконавчого збору. Тобто стягувачем не були отримані грошові кошти в тому розмірі, який би міг передбачати вказаний державним виконавцем у виконавчому документі залишок боргу.

У порушення імперативної порми Закону України «Про виконавце провадження», у п.3 резолютивної частини постанови BПI №864415992 від 12.01.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу, державний виконавець зазначає про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання.

У суді державний виконавець скаргу не визнає, свої дії вважає правомірними.

Суд, заслухавши їх пояснення, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стягував скористася правовою допомогою.

Судом встановлені такі обставини.

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №64415992 з примусового виконання виконавчого листа №570/2980/14-ц від 20.10.2014 Рівненського районного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №l701/0907/64-022 від 21.09.2007 в сумі 34 306,07 доларів США (що згідно до офіційного курсу НБУ станом на 16.04.2014 року по відношенню долара США до гривні становить 11,396110 грн.), у гривневому еквівалентів становить 390 955,74 грн.

08.02.2021 дежавним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов?язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Державним виконавцем направлялися запити в реєструючі органи з метою отримання інформації про наявність/відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів. нерухомого майна, відкритих рахунків та офіційних джерел доходів. Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника та про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації щодо ОСОБА_2 не знайдено. Відповідно до відповідей Державної фіскальної служби України про номери рахунків. відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями. а також про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформації щодо ОСОБА_2 відсутні відкриті рахунки у боржника. За результатами аналітичного пошуку транспортних засобів по "НАІС ДДАЇ" МВС України та згідно сформованої інформаційної довідки МВС за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

09.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено в автоматизованому режимі шляхом накладення Електронного цифрового підпису. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики та вимоги про сплату боргу, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з?явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Державним виконавцем здійснювалися виїзди за адресою реєстрації боржника щодо ОСОБА_2 , однак боржник, на момент проведення виконавчих дій. був відсутній. За місцем проживання боржника майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, вхідні двері до будинку зачинені. Про що державним виконавцем був складений відповідний акт.

27.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно сформованої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного ресстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майно щодо суб?єкта від 03.11.2021 майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, арешт на нерухоме майно накладений у 2010 та 2013 році.

20.01.2022 надійшла заява ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну сторони виконавчого провадження, а саме - стягувача у виконавчому провадженні №64415992. До заяви долучено копію ухвали Рівненського районного суду Рівненської області №570/2980/14-ц від 16.03.2021, яка набрала законної сили 01.04.2021, згідно з якою вирішено замінити стягувача у виконавчому листі у справі 570/2980/14-ц, виданому 10.03.2015 Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" замінити його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал".

25.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

10.01.2023 надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа. в якій він просить повернути виконавчий лист №570/2980/14-ц від 20.10.2014 Рівненського районного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 701/0907/64-022 від 21.09.2007 в сумі 34 306.07 доларів США (що згідно до офіційного курсу НБУ станом на 16.04.2014 року по відношенню 1 долара до гривні становить 11,396110 грн.), у гривневому еквівалентів становить 390 955.74 грн. без подальшого виконання.

12.01.2023 державним виконавцем винесено постанову ВП №64415992 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в мотивувальній частині якої зазначено зокрема: «Станом на 12.01.2023 заборгованість становить 424 253,11 грн., з яких 385 934,57 грн. - борг на користь стягувача, 38 318,54 гри. - виконавчий збір, які боржником не сплачено. У зв"'язку з чим постанову про стягнення виконавчого збору №64415992 від 09.02.2021 необхідно виокремити в окреме виконавче проваджения. Також на виконавчому листі здійснено відмінку про залишок заборгованості, яка співпадає з вищезазначеною інформацісю з постанови.

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до ч.1 ст.18 виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 п.1 ст.37 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених ч.1 цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1, 3, 11 ч.1 цієї статті арешт з майна знімається. Відповідно до ч.1 ст.40 у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження. нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв?язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст.45 розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов?язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», - «При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживания процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов?язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, пеупереджено, своєчасно і в повпому обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду, а тому обґрунтованим є висновок про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. Законодавство про виконавче провадження не дає виконавцям можливості здійснювати перерахування валютного курсу. Виконавець стягує з боржника ту суму у гривнях, яка була зазначена у судовому рішенні на момент його проголошення і відповідала на той час офіційному курсу валют. На державного виконавця відповідно до чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства покладався обов`язок дотримання способу та порядку примусового виконання судового рішення відповідно до виконавчого документа. Державний виконавець позбавлений права самостійно обирати моделі поведінки при виконанні судових рішень, якщо таке право прямо не передбачено законодавством. Виконуючи судове рішення, державний виконавець зобов`язаний вчинити дії, які необхідні для того, щоб визнане судом та перенесене до виконавчого документа зобов`язання вважалось виконаним. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, було недосконалим підходом до вирішення спорів передусім через те, що вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Водночас у тому випадку, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець не наділений повноваженнями самостійно коригувати або уточнювати його зміст. За відповідних обставин виконавець або сторона виконавчого провадження повинні звернутися до суду із заявою про роз`яснення відповідного рішення. Державний виконавець є процесуальною фігурою, а отже, сферою його компетенції є лише дотримання процедурних норм. З іншого боку, очевидно, що жодні дії державного виконавця не можуть вносити зміни до судового рішення, адже такою компетенцією наділений виключно суд у порядку, встановленому процесуальним законом. Дії державного виконавця можуть лише відповідати або не відповідати рішенню суду, але самі по собі вони не призводять до зміни судового рішення.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.260, 353, 447, 450-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на дії державного виконавця Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного МУ МЮ Покальчук Людмили Віталіївни.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.