Справа № 727/159/22
Провадження № 2/727/141/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Шіряєвої К.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання представника позивача, адвоката Кирилюк Т.А. про визнання зловживання процесуальними права відповідача ОСОБА_1 та притягнення його до відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді в судовому засіданні перебуває цивільна справа 727/159/22, провадження 2/727/491/22 за позовом ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, неустойки (пені) та витрат на правничу допомогу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів та повне звільнення від сплати неустойки (пені).

В суд представником позивача ОСОБА_2 , адвокатом Кирилюк Т.А. скеровано клопотання про визнання зловживання процесуальними правами відповідача по вказаній справі ОСОБА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою суду 26.01.2022 року відкрито провадження в справі. 22.02.2022 року відповідачем ОСОБА_1 в суд подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про часткове звільнення від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів та повне звільнення від сплати неустойки (пені), який прийнято судом до провадження і об`єднано до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 про про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, неустойки (пені) та витрат на правничу допомогу.

В обгрунтування обставин викладених у клопотанні зазначає, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово не з`являється в судові засіданні (більше 15 засідань), повідомляється судом належним чином, на розгляд справи призначений в режимі відеоконферензв`язку не з`являється, натомість за кілька днів (п`ять) до суду, подаються заяви про відвід головуючої судді від розгляду справи і таких відводів в справі більше семи, внаслідок чого, в справі оголошуються перерви, відповідно заяви передавали на розгляд іншому судді в порядку вимог ст. 33 ЦПК України. Відповідачем та в його інтересах представником, в суд подаються чисельні клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, і таке право відповідачем в його інтересах представником не реалізується, останні не знайомляться з матеріалами справи, в свою чергу це тягне відкладення слуханнями судових процесів; відповідачем повторно заявляються клопотання про залучення до участі в справі на стороні відповідача його матір ОСОБА_3 , мотивуючи тим що рішення ухвалене в справі може вплинути на права і обов`язки останньої. Окрім наведеного, відповідачем також в суд направлялися чисельні заяви неможливості явки до суду внаслідок хвороби, а саме: Ковід, захворювання вуха, при цьому, до заяв, не додавалися документи, які б підтверджували причину поважності неможливості явки в судове засідання. Аргументують доводи викладені в клопотанні і тим, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїми процесуальними правами, неодноразово змінював представників, адвокатів, які в свою чергу просили суд відкласти розгляд справи з метою ознайомлення із матеріалами цивільної справи.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши заявлені клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлене представником позивача адвокатом Кирилюк Т.А. клопотання про визнання зловживанням з боку ОСОБА_1 процесуальними правами підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Не дивлячись на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади, вказана обставина жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь в справі, направлене на те, що умисне перешкодило досягнення органом судової влади вказаних завдань.

Особи, що беруть участь в справі, не мають прямого юридичного обов`язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні цивільної справи, проте зобов`язані утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Проблеми, пов`язані із недобросовісним виконання своїх процесуальних обов`язків та зловживанням процесуальним правом, можуть ущемити право кожного на судовий розгляд протягом розумного строку, що захищається гарантіями статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Проте чинний ЦПК України не містить визначення цього поняття, а визначає у ст. 44 лише перелік дій, які можуть трактуватися суддею або колегією суддів за суб`єктивною чи об`єктивною думкою в кожному конкретному випадку як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до позиції КЦС ВС, викладеної в Ухвалі від 13 жовтня 2021 по справі № 707/1491/21 зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 1 статті 144 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі. Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі. З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Статтею 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадках: 1) неявка у судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про прочини неявки, які судом визнано поважними.

У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 тривалий період часу в судові засідання не з`являється, жодного разу, в його інтересах представники, в судовому засіданні не прийняли участі. Тричі відповідач ОСОБА_1 змінював представників. Більше семи разів відповідачем ОСОБА_1 було заявлено головуючому судді від поводи, сім з яких розглядалися іншими суддями Шевченківського районного суду м. Чернівці та були відповідно відхилені. Вказана справа у провадженні суду знаходиться з 26 січня 2022 року, неодноразово призначалась до розгляду, відкладалась за заявами відповідача та з вищенаведених підстав (заявлення відводів, неявки відповідача, в його інтересах представників в судові засідання, часта зміна представників та чисельних заяв про відкладення розглядом справи через хворобу та інші причини). У матеріалах справи відсутні відомості про фактичне місце знаходження відповідача, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення направляються на адресу довіреної особи ОСОБА_1 ОСОБА_5 та повертаються на адресу суду з відміткою про відсутність останнього за місцем його знаходження.

При цьому, суд звертає увагу, що за два три дні до розгляду справи, а то і в день розгляду справи, представником відповідача, довіреною особою ОСОБА_6 подаються особисто в канцелярію суду різного роду клопотання, при цьому в судові засідання, представник не з`являється, а значить сторона відповідача обізнана була про час та місце розгляду справи, призначеної судом проте останні не скористались своїм правом участь у судовому засіданні.

Окрім наведеного, заявляючи про бажання прийняти участь в режимі відеоконферензв`язку, відповідч не з`являвся. Не повідомляв суд про причини неявки. Судом звертається увага, що з жодного із призначених до розгляду справи в режимі відеоконферензв`язку за участі відповідача ОСОБА_1 , останній не з`явився.

Зловживання процесуальними правами - цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), перешкоджають гарантованому у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17). Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Постанова КЦС ВС від 06 вересня 2018 року

В своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.11.2011

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Визнання судом подання скарги, заяви, клопотання зловживанням процесуальними правами, на підставі чого суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом, ч.ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 44, 143, 223, 260, 261, 353 ЦПК України ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача, адвоката Кирилюк Т.А., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 про визнання зловживання процесуальними правами відповідача ОСОБА_1 та притягнення його до відповідальності задовольнити частково, а саме в частині зловживання процесуальними правами В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Слободян Г.М.