"13" березня 2023 р. Справа № 363/3681/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Дудник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

9 листопада 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 листопада

2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання

18 січня 2023 року о 10:00, про що повідомлено учасників провадження.

Крім цього, вказаною ухвалою суду, за клопотанням позивача на підставі статті 84 ЦПК України, витребувано від державного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області І.Дударєвої копію спадкової справи до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали суду від 14 листопада 2022 року, 30 листопада 2022 року до суду від державного нотаріуса І.Дударєвої надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №210/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

На стадії підготовчого провадження брав участь представник позивача адвокат Андрейко О.І.

Представник відповідача та третьої особи у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до статей 174, 178, 181 ЦПК України не скористалися своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на спадкове майно, до судового розгляду на 13 березня 2023 року о 12:00, про що повідомлено учасників провадження судовими повістками.

6 березня 2023 року до суду надійшло клопотання представника Петрівської сільської ради про розгляд справи у їх відсутності, поклавшись на розсуд суду щодо розгляду справи та ухвалення рішення.

13 березня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, судові витрати залишає за собою.

У призначене судове засідання учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явились.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує наявність в матеріалах справи заяв представників сторін про розгляд справи у їх відсутність, положення частини першої статті 223 ЦПК, а також те, що представник третьої особи причини неявки до суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, а тому вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої

статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позову.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з частини земельної ділянки площею 0,1513 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:1390039.

Окрім позивача, яка є рідною матір`ю спадкодавця, нікого з спадкоємців за законом не залишилося, заповіту до своєї смерті ОСОБА_2 не залишав, а тому позивач прийняла спадщину шляхом фактичного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою.

Однак, коли позивач звернулася до державного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області І.Дударєвої для оформлення спадщини після смерті сина, то отримала постанову №762/02-03 від 26 січня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів про виділення частки, котра саме належить спадкодавцю.

Основною причиною такої відмови стало те, що в державному акті серії ЯЕ №998287 на земельну ділянку кадастровим номером :02:1390039, позивач з спадкодавцем вказані як співвласники, однак без визначення конкретної частки, тому позивач позбавлена можливості належним чином оформити спадщину.

Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на положення статей 1217, 1268, 1269, 1297 ЦК України, звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та просить суд визначити

їй частину в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1513 га номер 109, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:1390039 та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_2 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на вказаної земельної ділянки з номером :02: НОМЕР_1 .

Щодо правової позиції учасників провадження.

Стаття 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Представник позивача у заяві від 13 березня 2023 року підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Згідно клопотання від 6 березня 2023 року, Петрівська селищна рада просить розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Правом подати відзив на позовну заяву не скористались.

Жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог від представника третьої особи на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмету спору.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №998287 та №998286, від 21 травня 2009 року, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення 13

сесії V скликання Новопетрівської сільської ради №282 від 20 липня 2007 року, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7-8).

Також, як убачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 5 вересня 2022 року, земельна ділянка з кадастровим номером: :02:1390039, площею 0,1513, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить до категорії земель житлової та громадської забудови та перебуває у приватній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11, 44).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18 жовтня

2021 року відділом реєстрації та посвідчень Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 46 років, помер ОСОБА_2 , актовий запис №51 (а. с. 6, 27).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 2 серпня 1975 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач) є батьками ОСОБА_2 , актовий запис №81 (а.с. 26).

Згідно довідки №314 виданої 31 серпня 2022 року секретарем Петрівської сільської ради С.Костюк, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 14 листопада

2016 року був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 по день смерті. Також, на день смерті

ОСОБА_2 за вказаною вище адресою була зареєстрована і проживала його мати ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області заповітів посвідчено не було (а.с. 28).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :02:1390039, площею 0,1513, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

5 вересня 2022 року, ОСОБА_1 звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, якою ствердила, що прийняла спадщину та повідомила, що необхідні для оформлення спадщини документи будуть подані додатково ( а.с. 24).

Як убачається з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 5 вересня 2022 року, після смерті ОСОБА_2 , була заведена спадкова справа №210/2022 (а.с. 35).

Єдиним спадкоємцем за законом є його матір ОСОБА_1 , позивач у справі.

26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 41).

Постановою державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Дударєвої І.Ю. від 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки по спадщині ОСОБА_2 , у зв`язку із не наданням до нотаріальної контори документів про виділення частки, котра саме належить спадкодавцю (а. с. 9, 43).

Відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 28 жовтня

2022 року асоціацією «УкрЕксПроБуд», ринкова вартість земельної ділянки, площею

0,1513 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий

номер :02:1390039, складає 150000 гривень (а.с. 10).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина перша статті 355 ЦК України визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Зі змісту статті 357 ЦК убачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із статтею 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із статтею 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи, що домовленості про розмір часток у спільній власності на земельну ділянку між співвласниками не було, їх частки є рівними.

Тобто, із вказаної норми Закону вбачається, що частки померлого ОСОБА_2 та позивача у справі ОСОБА_1 щодо спільного сумісного майна земельної ділянки загальною площею 0,1513 га, кадастровий номер :02:1390039, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними по частині у кожного.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості позивачу набути право власності на вказану вище частину земельної ділянки в порядку спадкування.

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в пункті 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

№ 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення позивачу у справі частину спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1513 га, кадастровий номер :02:1390039, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статей 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не залишав, будь-яких інших спадкоємців, крім позивача після смерті ОСОБА_2 немає.

Як передбачено частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , а тому згідно статті 1261 ЦК України, вона є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на момент смерті сина ОСОБА_2 фактично проживала з ним за адресою:

АДРЕСА_1 , по день смерті сина, а отже, за відсутності інших спадкоємців, на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

Судом встановлено, що позивач виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Так, відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (стаття 41 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємицею після смерті сина, у цьому випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , з урахуванням відсутності інших спадкоємців, позов є обґрунтованим, а відтак наявні правові підстави визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування.

Висновок суду.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені нею у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, визначений законодавцем, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд, під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Позивач, подаючи позовну до суду, сплатила судовий збір у розмірі 1996,20 гривень, які за її бажанням залишає за собою.

Керуючись статтями 14, 41, 55 Конституції України, статтями 11, 15, 16, 328, 355, 357, 368, 372, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, статтею 81 ЗК України, статтями 2-5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 частину в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1513 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:1390039.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельної ділянки площею 0,1513 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:1390039, в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області, адреса: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці,

вул. Свято-Покровська, 171;

Третя особа: Головне управлення Держгеокадастру у Київській області, адреса:

м. Київ, вул. Серпова, 3/14.

Суддя О.П. Лукач