Ухвала

Іменем України

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 536/1744/21

провадження № 61-2244ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», третя особа - Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України, про відкликання завідомо недостовірної інформації, надання компенсації за відключення електропостачання та ненадання відповіді на звернення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго»), третя особа - Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України (далі - ДКІБ СБУ), про відкликання завідомо недостовірної інформації, надання компенсації за відключення електропостачання та ненадання відповіді на звернення.

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області своєю ухвалою від 04 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 19 липня 2022 року належним чином не усунуті. Тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 187 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Полтавський апеляційний суд свою постановою від 12 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 04 серпня 2022 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Тоді як невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення або залишення такої заяви без розгляду.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2023 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Апеляційний суд установив, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом

до АТ «Полтаваобленерго», третя особа -ДКІБ СБУ, в якому просив:

- визнати за ним право на отримання достовірної відповіді щодо кількості та тривалості відключень електропостачання у селі Чечелеве Кременчуцького району Полтавської області протягом року із 13 серпня 2020 року по 13 серпня 2021 року у обсягах та строки, визначені чинним законодавством України в повній відповідності до 8.3.11. та зобов`язати

АТ «Полтаваобленерго» надати таку відповідь, а також компенсувати

400 грн за її довготривале ненадання;

- визнати за ним право на отримання компенсації за довготривале більше 24 годин відключення електропостачання у селі Чечелеве Кременчуцького району Полтавської області з 10 по 11 серпня 2021 року та зобов`язати

АТ «Полтаваобленерго» надати 400 грн компенсації за її довготривале ненадання;

- визнати незаконним документ АТ «Полтаваобленерго» від 31 серпня

2021 року за вих. 03-25/17938 за підписом голови правління

АТ «Полтаваобленерго» Стройного Р. В. та фінансового директора

АТ «Полтаваобленерго» Дубініна Н. В.;

- зобов`язати АТ «Полтаваобленерго» згідно з частиною п`ятою

статті 277 ЦК України відкликати документ від 31 серпня 2021 року

за вих. 03-25/17938 за підписом голови правління АТ «Полтаваобленерго» Стройного Р. В. та фінансового директора АТ «Полтаваобленерго»

Дубініна Н. В.

Кременчуцький районний суд Полтавської області своєю ухвалою

від 08 жовтня 2021 року у складі судді Даніліної Ж. О. відкрив провадженні

у вказаній справі та призначив її до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче судове засідання

на 01 листопада 2021 року.

Кременчуцький районний суду Полтавської області від 19 листопада

2021 року задовольнив заяву ОСОБА_1 про відвід судді

Даніліної Ж. О.; справу № 536/1744/21 передав до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Кременчуцький районний суд Полтавської області своєю ухвалою

від 23 листопада 2021 року у складі судді Клименко С. М. позовну заяву ОСОБА_2 до АТ «Полтаваобленерго» про відкликання завідомо недостовірної інформації, надання компенсації за відключення електропостачання та ненадання відповіді на звернення, передав на розгляд до Ленінського районного суду міста Полтави.

Не погодившись з ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Полтавський апеляційний суд своєю постановою від 10 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року скасував; справу направив до Кременчуцького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Кременчуцький районний суд Полтавської області своїм розпорядженням від 13 травня 2022 року № 5, у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи № 536/1744/21 передав справу на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до Кременчуцького районного суду Полтавської області - до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області своєю ухвалою від 20 травня 2022 року у складі судді Кривич Ж. О. справу прийняв до провадження, призначив до судового розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 20 червня 2022 року.

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області своєю ухвалою від 13 липня 2022 року у складі судді Кривич Ж. О. задовольнив заяву про самовідвід судді Кривич Ж. О.; прийняв самовідвід судді

Кривич Ж. О. у справі. Передав матеріали цивільної справи № 536/1744/21 до канцелярії суду.

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області своєю ухвалою від 15 липня 2022 року у складі судді Нестеренка С. Г. задовольнив заяву головуючого у справі про самовідвід; прийняв самовідвід судді Нестеренка С. Г. у справі. Передав матеріали цивільної справи

№ 536/1744/21 до канцелярії суду.

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області своїм розпорядженням від 15 липня 2022 року № 8, у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи № 536/1744/21, справу передав на розгляд суду, найбільш територіально наближеного

до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської

області - до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області своєю ухвалою від 19 липня 2022 року у складі судді Хіневича В. І. позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику надати нову редакцію позовної заяви, яка відповідатиме вимогам статті 175, 177 ЦПК України. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду від 19 липня 2022 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 та отримана ним 29 липня 2022 року, що підтверджується підписом отримувача у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

03 серпня 2022 року до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали суду від 19 липня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник зазначив про перешкоджання в доступі до правосуддя та вказав про відсутність у нього адреси електронної пошти, наявність у матеріалах справи копії його паспорту, не зважаючи на незазначення його реквізитів у позовній заяві, надав обґрунтування ціни позову. При цьому, ОСОБА_1

не зазначив та не надав доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у позовній заяві.

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області своєю ухвалою від 04 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Полтавський апеляційний суд свою постановою від 12 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04 серпня 2022 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (статті 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Верховний Суд у постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 129/2942/19 (провадження № 61-12890св21) зазначив, що підстави залишення позову без розгляду визначені в статті 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Форма і зміст позовної заяви має відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Відповідно до положень частин одинадцятої-тринадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.

Апеляційний суд установив, що позивач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали суду від 19 липня 2022 року про залишення його позовної заяви без руху, не ухилився від виконання вимог, зазначених в ній, та в межах встановленого судом строку надав суду заяву про їх усунення.

Європейський суд з прав людини визначив, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявника права звертатись до суду.

Право на отримання судового захисту означає, що суб`єкт має право звернутися до суду та матиме право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Можливість реалізувати вказані права повинна бути забезпечена кожній особі без будь-яких дискримінаційних перепон чи занадто формалізованих ускладнень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (провадження № 14-121цс21) зазначила, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 на підставі пункту 8 частини першої статті 357 ЦПК України, суд першої інстанції не дослідив обставини, викладені у такій заяві, не взяв до уваги положення статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення або залишення такої заяви без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду у цій справі суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, висновок апеляційного суду про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги, які стосуються вирішення спору по суті, зокрема, збирання доказів, не заслуговують на увагу, оскільки справа по суті не розглядалася, тому апеляційний суд правильно скасував ухвалу, що перешкоджала подальшому провадженню у справі, і направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, де будуть встановлені всі обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», третя особа - Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України, про відкликання завідомо недостовірної інформації, надання компенсації за відключення електропостачання та ненадання відповіді на звернення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 січня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук