Справа № 569/8985/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця звернувся представник АТ КБ «Приватбанк» у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10850,33 грн. за кредитним договором №б/н від 11.04.2008 року який укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задоволити. На неодноразові судові виклики представника позивача в судове засідання, останній просив провести розгляд справи за відсутності їх представника на підставі наявних матеріалів справи.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 11 квітня 2008 року.

До заяви позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі договір), що підтверджується підписом у заяві.

Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Банком, на підставі договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 11000,00 грн.

У зв`язку з тим, що позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, виникла заборгованість перед банком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується кс.копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим 03 січня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №22.

Станом на смерть позичальника розмір заборгованості за кредитним договором становить 10850,33 грн., та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) в розмірі 10850,33 грн.

14 червня 2021 року банком було направлено претензію кредитора до Першої рівненської державної нотаріальної контори про включення кредиторських вимог банку в спадкову масу, повідомлення про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини, повідомлення про їх відомостей (ПІБ та адреси), а також надання відомостей проте чи видавались свідоцтва про прийняття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_2 .

Згідно відповіді державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори від 17 червня 2021 року №694/02-14 вбачається, що претензія АТ КБ «Приватбанк» від 28 травня 2021 року розглянута та долучена до матеріалів спадкової справи №272/2020, заведеної до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . В разі звернення спадкоємців до нотаріальної контори, вони будуть ознайомлені із змістом претензії.

06 серпня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» було направлено відповідачу лист-претензію № SAMDN6484 з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № б/н, укладеним 28 березня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 в розмірі 10850,33 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному ст.1282 ЦК України.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та прийняв після її смерті спадщину. При цьому, обсяг та вартість спадкового майна повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження цієї обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 , у яких зазначено одну й ту ж адресу їх місця реєстрації.

Однак, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняв спадщину після померлого.

Відповідно до інформації Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг від 10 січня 2023 року №43/01-18 вбачається, що відповідно до наявних в Департаменті відомостей реєстру Рівненської міської територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до наявних відомостей реєстру станом на 03.01.2020 в Департаменті відсутні відомості щодо інших зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцями четвертої черги за законом (ст.1264 ЦК України).

За положеннями ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього кодексу.

Як вбачається з наданої на вимогу суду кс.копії спадкової справи №272/2020 заведеної Першою рівненською державної нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину відсутні. Наявні лише претензії банківських та кредитних установ до спадкоємців боржника.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті позичальника чи що він, як спадкоємець першої черги за законом, усунений від права на спадкування, не прийняв спадщину чи відмовився від її прийняття, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, не доведені належними та допустимими доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, тому не підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273, 354 ЦПК України, ст.ст.525,526,1054,1218,1223,1258,1261,1268,1269,1282 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «Приватбанк», , МФО 305299, рах. № НОМЕР_2 , 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований АДРЕСА_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов