Справа № 161/1573/23
Провадження № 2/161/1299/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , де вона проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у належній їй квартирі зареєстровано місце проживання її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , шлюб з яким розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2021.

Зазначає, що з жовтня 2021 року ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , а його реєстрація у її квартирі, позбавляє її права на вільне розпорядження майном.

Посилаючись на наведене, просить суд, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 01.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

У визначений ухвалою строк відзиву від відповідача до суду не надходило.

До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Судові витрати просила залишити за нею.

Відповідач, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частки квартири від 15.07.2021 та договором дарування квартири від 22.12.2018 (а.с. 20-21, 23-24).

Відповідно до інформації про осіб, які задекларували або зареєстрували своє місце проживання (перебування) в житлі за адресою: АДРЕСА_2 від 09.01.2023 вих. № 420, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с.19).

Факт не проживання ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання підтверджується довідкою Луцького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Волинській області від 13.10.2022 № 32253/50/04-22 (а.с. 14).

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, однак в квартирі не проживає з жовтня 2021 року.

Реєстрація відповідача у квартирі за вищевказаною адресою, перешкоджає позивачу у здійсненні її права користування та розпорядження майном.

З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 17, 77-78, 81, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 319, 321 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта