Справа № 338/966/20
Провадження № 22-ц/4808/334/23
Головуючий у 1 інстанції Решетов В. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захаріїва Богдана Дмитровича на ухвалу Богородчанського районного суду від 5 січня 2023 року, постановлену в складі судді Решетова В.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - в.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвський Віталій Вікторович, на дії державного виконавця щодо винесення постанови ВП №64772185 від 04.11.2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій, скасування постанови державного виконавця ВП №64772185 від 04.11.2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій та зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови ВП №64772185 від 04.11.2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій, скасування постанови державного виконавця ВП №64772185 від 04.11.2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій та зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження.

В обґрунтування скарги посилався на те, що оскаржуваною постановою державного виконавця було поновлено виконавчі дії при примусовому виконанні виконавчого листа №338/966/20, виданого 04.03.2021 року Богородчанським районним судом, з посиланням на те, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду по справі №338/966/20 від 31.10.2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 закрито.

Вважає, що в.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвський В.В., маючи дані про те, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду по справі №338/966/20 від 31.10.2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду від 19.10.2020 року закрито, повинен був на підставі ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» зупинити виконавче провадження та згідно п. 10 ч. 1, ч. 3 ст. 39 даного Закону в редакції від 03.10.2017 року, абзацу 1 ч. 1 ст. 40 Закону закінчити виконавче провадження (припинити) у зв`язку з поновленням Івано-Франківським апеляційним судом строку на апеляційне оскарження рішення суду, за яким видано виконавчий документ, виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 , скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, а не приймати постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 04.11.2022 року.

Тому вважає, що оскаржувану постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 04.11.2022 року слід визнати неправомірною і скасувати; зобов`язати в.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. закінчити виконавче провадження у зв`язку із поновленням Івано-Франківським апеляційним судом строку на апеляційне оскарження рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року, за яким видано виконавчий документ №338/966/20 від 04.03.2021 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 5 січня 2023 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Захаріїв Б.Д. подав апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що оскільки закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року у справі №338/966/20 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду мало місце 31.10.2022 року, вказане рішення суду набрало законної сили 31.10.2022 року. А відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 431 ЦПК України протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили мав бути виданий виконавчий лист. Тому державний виконавець мав би проводити виконавчі дії по виданому протягом п`яти днів з 31.10.2022 року виконавчому листу, а не по виконавчому листу №338/966/20, виданому Богородчанським районним судом 04.03.2021 року.

З огляду на викладене державний виконавець не мав права виносити спірну постанову від 04.11.2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій.

Зазначає, що державний виконавець не зупиняв виконавче провадження у зв`язку з оскарженням рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року ОСОБА_3 , а зупинення вчинення виконавчих дій не є зупиненням виконавчого провадження.

Вважає, що при зупинені виконавчого провадження за приписами ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги даним Законом не передбачено поновлення виконавчого провадження, як і не передбачено поновлення вчинення виконавчих дій. А згідно редакції Закону від 03.10.2017 року в абзаці 1 ч. 1 ст. 40 продекларовано припинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги. Тому оскаржувана постанова державного виконавця була прийнята не в межах його повноважень.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 05.01.2023 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися.

Апелянт та його представник причини неявки суду не повідомили, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення повістки в електронному вигляді в їх електронні кабінети.

В.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвський В.В. надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю на роботі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала, що оскаржується, зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, щодо якої встановлено сервітут. Зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0147 га, що знаходиться на ділянці кадастровий номер :01:001:0134, стосовно якої за рішенням Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року у справі №338/158/19 встановлено земельний сервітут у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , у спосіб демонтажу частини огорожі і очищення ділянки від будівельних матеріалів, кущів і дерев. Покладено на відповідача обов`язок не чинити інших перешкод у проході та проїзді згаданою частиною земельної ділянки.

Отже, використання земельної ділянки та житлового будинку, належного ОСОБА_4 неможливе без обтяжень сервітутом чужого нерухомого майна - частини земельної ділянки скаржника, влаштування проходу та заїзду саме в такий спосіб є найбільш доцільним.

В ході розгляду справ №338/158/19 та №338/966/20 судові ухвали та рішення неодноразово були предметом оскарження в апеляційній та касаційній інстанціях.

На виконання зазначеного рішення 04.03.2021 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист №338/966/20 (а.с. 39-40) та за заявою стягувача державним виконавцем Богородчанського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП №64772185 з його примусового виконання.

За невиконання рішення суду постановами головного державного виконавця Богородчанського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. від 25.03.2021 року та від 09.04.2021 року на боржника було накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. та 3400,00 грн. відповідно; зобов`язано його виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання (а.с. 41-46).

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2021 року відкрито касаційне провадження у справі №338/966/20 за касаційною скаргою ОСОБА_1 та постановлено зупинити виконання рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року до закінчення касаційного провадження (а.с. 47-50).

На виконання вищевказаної ухвали суду від 29.04.2021 року 06.05.2021 року постановою головного державного виконавця Богородчанського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №338/966/20, виданого 04.03.2021 року (а.с. 51-53).

Крім того ОСОБА_3 (дружина скаржника) як особа, яка не приймала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права та обов`язки, теж подала апеляційну скаргу на рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року, апеляційне провадження за якою закрито ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.10.2022 року (а.с. 61-66, 73-83).

Постановою Верховного Суду від 22.08.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 по справі №338/966/20 залишено без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2021 року в частині залишення без змін рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року залишено без змін. Постановлено поновити виконання рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року (а.с. 54-60).

Постановою в.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. від 04.11.2022 року на підставі вищевказаної постанови Верховного Суду від 22.08.2022 року, ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 31.10.2022 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №338/966/20, виданого 04.03.2021 року (а.с. 67-69).

Згідно копії постанови в.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. від 13.12.2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №338/966/20 від 04.03.2021 року закінчено, рішення суду виконано (а.с. 70-72).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови від 04.11.2022 року про поновлення виконавчого провадження було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження». На момент поновлення дружині скаржника ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року та відкриття апеляційного провадження державний виконавець зупинив виконавче провадження, а не закінчив, оскільки таке б суперечило вимогам ст. 38 даного Закону. Так, Законом не встановлено обов`язку державного виконавця закінчувати виконавче провадження у разі поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме зупиняти його, що і було зроблено. Вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження та про скасування постанови про поновлення вчинення виконавчих дій також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону на день розгляду скарги рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року фактично виконане в повному обсязі згідно з виконавчим документом, виконавче провадження закінчено, що підтверджується постановою №64772185 від 13.12.2022 року.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

За змістом частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. В той же час, чітко визначена законом процедура здійснення виконавчого провадження не може бути замінена або доповнена виконавцем на власний розсуд.

Як передбачено в п. 2 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа - до розгляду питання по суті.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Згідно з ч. 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З наведених норм права вбачається, що у зв`язку з поновленням апеляційним судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, виконавець зобов`язаний зупинити виконавче провадження відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Подальше виконання судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги також врегульовано чинним законодавством, а саме: у випадку залишення апеляційної скарги без задоволення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до ч. 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний продовжити виконання судового рішення; у разі задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виконавче провадження підлягає закінченню відповідно до п. 5 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Схожі висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №910/3688/18, від 2 лютого 2022 року у справі №924/233/18.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки постановою Верховного Суду від 22.08.2022 року рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2021 року в частині залишення без змін рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року залишено без змін, а ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.10.2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 закрито, державний виконавець правомірно на підставі ч. 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» 04.11.2022 року виніс постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

Відтак відсутні підстави для визнання такої постанови неправомірною і скасування, зобов`язання в.о. начальника Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. закінчити виконавче провадження у зв`язку із поновленням Івано-Франківським апеляційним судом строку на апеляційне оскарження рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що при зупинені виконавчого провадження за приписами ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги даним Законом не передбачено поновлення виконавчого провадження, як і не передбачено поновлення вчинення виконавчих дій, а згідно редакції Закону від 03.10.2017 року в абзаці 1 ч. 1 ст. 40 продекларовано припинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги, то такі не заслуговують на увагу, оскільки є власним тлумаченням ним норм права та спростовуються наведеними правовими нормами і практикою Верховного Суду.

Посилання апелянта на те, що державний виконавець мав би проводити виконавчі дії по виконавчому листу, виданому протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 31.10.2022 року, а не по виконавчому листу №338/966/20, виданому Богородчанським районним судом 04.03.2021 року, також є безпідставними.

Частинами 1, 2 ст. 273 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Відповідач по справі №338/966/20 ОСОБА_1 скористувався своїм правом подання апеляційної скарги на рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2021 року його апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року без змін. Таким чином Богородчанським районним судом правомірно видано виконавчий лист по даній справі 04.03.2021 року.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

А у зв`язку з поновленням апеляційним судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, виконавець зупиняє виконавче провадження відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, повернення виконавчого документа чи закінчення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким його видано, законом не передбачено.

Оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.10.2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 закрито, рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року не скасовано, державним виконавцем правомірно поновлено вчинення виконавчих дій по виконавчому листу №338/966/20, виданому Богородчанським районним судом 04.03.2021 року.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на незупинення виконавцем виконавчого провадження у зв`язку з оскарженням рішення Богородчанського районного суду від 19.10.2020 року ОСОБА_3 як на підставу визнання неправомірною постанови від 04.11.2022 року, оскільки на час винесення судом ухвали про поновлення строку на апеляційне оскарження останньою даного рішення (04.06.2021 року) вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа по даному рішенні суду було зупинене постановою державного виконавця від 06.05.2021 року і поновлено виконавче провадження тільки 04.11.2022 року, після постановлення Івано-Франківським апеляційним судом 31.10.2022 року ухвали про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Таким чином скаржником не доведено неправомірність дій державного виконавця, які б порушували його права та свободи.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування даного судового рішення, а фактично зводяться до незгоди скаржника із ухваленими судовими рішеннями по суті спору та власного тлумачення норм чинного ЦПК України і Закону, якими врегульовано питання виконання судового рішення.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Богородчанського районного суду від 5 січня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захаріїва Богдана Дмитровича залишити без задоволення.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 5 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 7 березня 2023 року.