Справа № 489/3693/22
Номер провадження 2/489/695/23
16 березня 2023 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
В грудні 2022 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 14.01.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. З грудня 2021 відповідач та позивач разом не проживають та відповідач до квартири за вище вказаною адресою не повертався. Наразі позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наразі місцезнаходження відповідача позивачу не відоме. ОСОБА_2 більше року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , але самостійно не змінив місце реєстрації, чим порушив права ОСОБА_1 , яка не має можливості у повному обсязі користуватися своїми правами та змушена звернутись до суду. Тому, представник позивача просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подано.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 14 січня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №5.
З копії свідоцтва про право власності на житло від 21.05.2007, яке посвідчене Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради, видане згідно з розпорядженням №2644-р від 21.05.2007, вбачається, що ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2007, номер витягу 15239933, реєстраційний номер 19566715, власники квартири за адресою: АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (приватна спільна часткова власність по 1/2 частки у кожного).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2010 посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Островською-Колосюк Ю.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 2-720, на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 .
З копії акту щодо непроживання від 01.12.2022 вбачається, що ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з грудня 2021 року за вказаною адресою не проживає. При огляді квартири за вищевказаною адресою предметів побуту, що свідчать про постійне проживання ОСОБА_2 не виявлено. Факт відсутності ОСОБА_2 у зазначений період своїми підписами засвідчили двоє сусідів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В ч.1 ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/1773/17 від 14.05.2020 зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №243/9627/16-ц від 16.10.2019 право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач, як власник квартири АДРЕСА_1 , позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що за адресою його нерухомого майна зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який у вказаній квартирі не проживає понад один рік, витрати на утримання квартири не несе, комунальні платежі не сплачує, інших домовленостей між позивачем та відповідачем не встановлено. Будь яких доказів, які б підтверджували інше, суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.03.2023.

Суддя В. В. Кокорєв