Дата документу 21.03.2023
Справа № 501/2348/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року м. Чорноморськ, Одеська область

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморськ Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 501/2348/22

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та проживання за адресою: АДРЕСА_2

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

предмет та підстави позову: про поділ спільного майна подружжя,

учасники справи не з`явились.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції заявника та представника позивача:

29.08.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (далі відповідач) по поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з 11.12.1993 року по 27.08.2019 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 та від шлюбу народилась спільні діти. За час шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно двокімнатна квартира АДРЕСА_3 яка з дозволу позивача була придбана на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Так як позивач за рішенням суду розірвав шлюб від 27.08.2019 року, та за усною домовленістю сторін позивач залишався проживати в зазначеній квартирі, на час подання позову до суду відповідач ОСОБА_2 відмовилась від своїх обіцянок та вимагає позивача виїхати з квартири, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, та просить суд:

Визнати об`єктом права сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру загальною житловою площею 22,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ), право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частину спільного майна подружжядвокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Судові витрати покласти на відповідачка ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позов, заперечувала проти заявлених вимог позивача, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог через безпідставність (а.с. 106-111).

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду відзив на позов, заперечував проти заявлених вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 102-105).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_6 надала до суду відповідь на відзив, заперечувала проти зазначеного у відзиві, просила суд задовольнити позовні вимоги (а.с. 127-133).

Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 114, 149-150).

Відповідач ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов, заперечувала проти заявлених вимог позивача, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог через безпідставність (а.с. 106-111).

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду відзив на позов, заперечував проти заявлених вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову, в судове засідання не з`явився (а.с. 102-105).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.09.2022 року справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 19).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.11.2022 року ухвалено проводити у порядку письмового провадження розгляд справи (а.с. 85).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання (а.с. 141).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 11.12.1993 року, відповідно заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12-13, 68-69).

Згідно договору № 4083 від 18.05.2000 року ОСОБА_5 ,, ОСОБА_3 стали власниками в рівних частках майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_4 (а.с. 10, 43, 53).

Відповідно реєстраційного посвідчення БТІ від 04.07.2000 року на двокімнатну квартиру и № 15, загальною житловою площею 22,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_5 власники ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (а.с. 11, 41-42, 52).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20.12.2021 року двокімнатна квартира АДРЕСА_6 ,23 грн. (а.с. 14-15).

Відповідно довідки Пенсійного Фонду України, ОСОБА_1 постійно працював, та мав дохід на час придбання нерухомого майна (а.с. 130-131).

V. Оцінка Суду.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем 1/3 частину кв АДРЕСА_3 одночасно припинивши право власності на 1/2 частки відповідачів на зазначену кв..

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати об`єктом права сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру загальною житловою площею 22,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ), право власності на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Припинити право власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 ), на 1/2 частину спільного майна подружжя - двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 ), право власності на 1/3 частки кв. АДРЕСА_4 .

Припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частину спільного майна подружжя - двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частки кв. АДРЕСА_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.