Провадження № 2/357/441/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: 1) встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом з спадкодавцем, її матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, відкритої ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_2 ; 2) визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,5347 га та 1,9700 га, що розташовані на території Коженицької сільської ради Білоцерківського району Київської області. Позивач бажає прийняти спадщину після померлої, однак звернувшись до нотаріуса отримала відмову в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропущенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини, а також не збігаються адреси реєстрації позивача з матір`ю. Позивач вважала, що прийняла спадщину після померлої матері, оскільки багато років проживала з нею однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, оскільки мати була інвалідом по зору, а останній рік перед смертю ще й не ходила, бо впала і зламала шийку бедра, тому просить встановити факт проживання та визначити їй додатковий строк.
19.12.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
23.12.2022 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
17.01.2023 ухвалою суду витребувано від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи після ОСОБА_2 .
15.02.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
16.02.2023 на адресу суду від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, повідомили, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась.
21.03.2023 представник позивача звернулась до суду з заявою, в якій не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі, додатково вказала, що позивач звернулась до нотаріальної контори із запізненням через встановлені обмеження, які були на той час у зв`язку з пандемією COVID-19.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, тому суд ухвали провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.11.1979, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 18.07.1998, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 16.07.2008 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.08.2009.
24.10.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ) серії НОМЕР_5 від 27.10.2020, актовий запис № 2399.
Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Юрченко І.О. № 3985/02-31 від 03.12.2021 позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на пропуск позивачем встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до листа Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області № 245/01-16 від 04.02.2023 спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась.

В матеріалах справи міститься довідка Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 238 від 24.08.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно з 2015 року постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 та доглядала її до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та її померла матір ОСОБА_2 були зареєстровані в різних місцях, однак фактично з 2015 року проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 , тому заявлений факт підлягає встановленню.

В обґрунтування поважності пропущення строку для подання заяви позивач посилається на те, що проживала разом з спадкодавцем, тому вважала, що прийняла спадщину, а також на запровадження карантинних обмежень.

Однак, суд не визнає поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини юридичну необізнаність ОСОБА_1 щодо порядку прийняття спадщини, з огляду на висновки Верховного Суду.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) на всій території України встановлено карантин з 12 березня, який продовжено станом на день винесення судового рішення, в тому числі до 30.04.2023.

Загальновизнаним фактом є наявність всесвітньої пандемії COVID-19, через яку досить тривалий період всі державні та приватні установи України фактично припинили проводити, як прийом так і видачу документів від громадян.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ)), з 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, який триває.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, поважних, непереборних та істотних обставин, які позбавили ОСОБА_1 можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

З огляду на вказане, суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, з урахуванням фактичних обставин справи, є поважною.

Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже наявні підстави для задоволення позовної заяви в цій частині.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А. Ю. Цуранов