Дата документу 09.03.2023
Справа № 501/5228/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1

предмет та підстави позову: про вселення, визначення порядку користування приміщенням

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 30.12.2021 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення, визначення порядку користування приміщенням, згідно якого просить суд:

- вселити ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) в житловий будинок АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не перешкоджати ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, площею 0,172 га, кадастровий номер :05:007:0040, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та надати їй ключі від вхідних дверей вказаного житлового будинку та від замків вхідних воріт на зазначену земельну ділянку;

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у справі у розмірі 1816,00 грн.

Позов мотивований тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з листопада 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа №501/2820/21 про розірвання шлюбу між сторонами.

Сторонам по справі належить на праві спільної часткової власності житловий будинок і земельна ділянка, площею 0,172 га, кадастровий номер :05:007:0040, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою зареєстровано місце проживання всіх членів сім`ї позивача.

Позивач стверджує в позові, що у вересні 2021 відповідач змінив замки у вхідних дверях житлового будинку, а також ключі від вхідних замків воріт, у зв`язку з чим вона не має доступу до будинку, хоча там залишились її речі.

При намаганні зайти до будинку 12.09.2021, відповідач разом із своїм знайомим нанесли позивачці тілесні ушкодження. За даним фактом зареєстровано кримінальне провадження №0000398 від 14.10.2021.

За фактом зміни замків та перешкоджання позивачці користуватись житловим будинком та земельною ділянкою органами поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення щодо позивачки насильства, який перебуває на розгляді Іллічівського міського суду Одеської області (справа №501/4164/21).

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідач відзив на позов не надав.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 матеріали справи розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.27).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.01.2022 відкрито провадження у справі (а.с.33-34).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.143).

В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві.

Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях відповідача, його представника, їх викликів (повідомлень) в судові засідання.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В матеріалах справи містяться докази, в яких відповідач та його представник належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду справи, їх повідомлення здійснювалось з дотриманням процесуального законодавства (а.с.35-36, 43, 48, 68, 83, 89, 115, 185).

Разом з тим, відповідач та його представник в судові засідання не з`являлися та на адресу суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.38, 39, 44, 49-51, 56, 62-63, 70, 75-77, 79, 91-94, 100, 132, 193-194).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, відповідач та його представник в судові засідання не з`являлися та на адресу суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.38, 39, 44, 49-51, 56, 62-63, 70, 75-77, 79, 91-94, 100, 132, 193-194), тому судові засідання відкладались та в них оголошувались перерви, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без його участі та без участі позивача на підставі доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 14.01.2022 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 17.11.2002 між сторонами укладено шлюб (а.с.13), який розірвано за рішенням суду наприкінці 2022 року. Вказані обставини визнані сторонами по справі.

Сторонам по справі належить на праві спільної часткової власності житловий будинок і земельна ділянка, площею 0,172 га, кадастровий номер :05:007:0040, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-15).

Позивач стверджує в позові, що у вересні 2021 відповідач змінив замки у вхідних дверях житлового будинку, а також ключі від вхідних замків воріт, у зв`язку з чим вона не має доступу до будинку, хоча там залишились її речі.

Відповідач не спростував вказані доводи.

При намаганні зайти до будинку 12.09.2021, відповідач чинив позивачці перешкоджання та тілесні ушкодження, що підтверджується копією заяви (а.с.16) та актом судово-медичного дослідження від 14.09.2021 (а.с.19-20).

За даним фактом зареєстровано кримінальне провадження №0000398 від 14.10.2021, що підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.с.21).

За фактом зміни замків та перешкоджання позивачці користуватись житловим будинком та земельною ділянкою органами поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення щодо позивачки насильства (а.с.18).

IV. Оцінка Суду.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормою ст.317 ЦК України закріплено зміст права власності, за яким власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до вимог ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ст.150 ЖК також закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що сторонам по справі належить на праві спільної часткової власності житловий будинок і земельна ділянка, площею 0,172 га, кадастровий номер :05:007:0040, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-15).

Позивач стверджує в позові, що у вересні 2021 відповідач змінив замки у вхідних дверях житлового будинку, а також ключі від вхідних замків воріт, у зв`язку з чим вона не має доступу до будинку, хоча там залишились її речі.

Відповідач не спростував вказані доводи.

При намаганні зайти до будинку 12.09.2021, відповідач чинив позивачці перешкоджання та тілесні ушкодження, що підтверджується копією заяви (а.с.16) та актом судово-медичного дослідження від 14.09.2021 (а.с.19-20).

За даним фактом зареєстровано кримінальне провадження №0000398 від 14.10.2021, що підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.с.21).

За фактом зміни замків та перешкоджання позивачці користуватись житловим будинком та земельною ділянкою органами поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення щодо позивачки насильства (а.с.18).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що вони були присутні коли відповідач перешкоджав позивачу користуватись спірним нерухомим майном, не відкривав ворота та двері будинку, міняв замки, позивач з приводу вказаних обставин зверталась до поліції.

Враховуючи зазначені обставини, що свідчать про наявність перешкод у позивачів для доступу до спірного нерухомого майна, суд вважає, що вимоги позивача в частині вселення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, відшкодування вартості судового збору покладається на відповідача у розмірі 1816,00 грн., які позивач сплатив при подачі позову, що підтверджується квитанцією (а.с.1).

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, визначення порядку користування приміщенням - задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) в житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не перешкоджати ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, площею 0,172 га, кадастровий номер :05:007:0040, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та надати їй ключі від вхідних дверей вказаного житлового будинку та від замків вхідних воріт на зазначену земельну ділянку

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у справі у розмірі 1816,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 09.03.2023.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко