Справа № 175/1879/22
Провадження № 2/175/566/22
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

24 квітня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.,

при секретарі судового засідання - Бабко-Мала В.В.,

за участю представника позивача - адвоката Кононової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2022 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 .

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, в якому були заявлені вимоги стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 половини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дочкою повноліття щомісячно починаючи стягнення з 01 червня 2019 року.

Представника позивача - адвокат Кононова І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, проте про причину своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи без його участі не надавав.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22 травня 2004 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , від якого у подружжя народилась донька - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

13 липня 2010 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після припинення шлюбу дочка залишилась проживати з матір`ю. Її офіційне місце проживання також визначене разом з матір`ю.

Коли ОСОБА_3 виповнилося 15 років, вона вирішила проживати разом з батьком, з середини травня 2019 року дитина проживає з ОСОБА_1 і знаходиться на його утриманні.

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №73 від 12 серпня 2004 року, видане Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.79, а також ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги частково задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, аліменти в розмірі 1/4 половини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дочкою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір по справі у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у тому числі за попередній час - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів починаючи стягнення з 22 липня 2022 року і до досягнення дочкою повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Держави суму судового збору у розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.М. Бойко