Справа № 591/5729/22
Провадження № 2/591/2339/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Штань С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/5729/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючі вимоги тим, що є виробником та виконавцем послуг у м. Суми з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги не сплачує, у зв?язку з чим за період з 01.06.2017 по 30.09.2022 сума боргу становить 47990,15 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь борг за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 47234,39 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 86,69 грн., плату за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн., функціонування ГПВ 211,98 грн. Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних в сумі 773,23 грн. та інфляційне збільшення в сумі 2576,08 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2022 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 19.12.2022 розгляд справи відкладено у зв?язку з неявкою відповідача. 10.01.2023, 03.02.2023, у зв?язку з клопотанням відповідача відкладено розгляд справи. 16.03.2023 відкладено розгляд справи у зв?язку із оголошенням повітряної тривоги. 05.04.2023, 2004.2023 відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення боргу за період з 2017 року по лютий 2019 року. З березня 2020 року у зв?язку із введенням карантинних заходів не проживав за адресою реєстрації. З грудня 2021 року працює та проживає у м. Києві. Не споживав ніяких послуг окрім послуг з централізованого опалення, тому борг з постачання гарячої, холодної води та послуг з водовідведення за період з березня 2020 року не підлягає задоволенню. У зв?язку з розпочатими воєнними діями не мав можливості сплачувати за надані позивачем послугами. Просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено строки позовної давності на період дії карантину у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби. Враховуючи вказану норму, строк для пред?явлення вимог за період з червня 2017 року не є пропущеним. Відповідач не звертався до позивача та не надавав ніяких документів з приводу непроживання його за адресою реєстрації. Просить позов задовольнити.

У судове засідання представник позивача не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 04.04.2023 представником була подана заява про розгляд справи без його участі (а.с. 82).

У судове засідання відповідач повторно не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю прибути у судове засідання за сімейними обставинами. Протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання було відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011№ 322 від 18.06.2019, від 31.03.2021 №161 ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішенням від 12.10.2021 №623 встановлено позивачу тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифи на послуши з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с. 12-18).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24.09.2004. Він є єдиною особою, яка зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 4,24).

Відповідно до обігової відомості за період з 01.6.2017 по 30.09.2022 сума боргу відповідача за надані послуги становить 47990,15 грн., у тому числі за надані послуги з централізованого опалення 22371,63 грн., гарячого водопостачання 24862,76 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 86,69 грн., плата за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн., функціонування ГПВ 211,98 грн. (а.с. 5-8).

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг.

Відповідно до статті 9 вказаного закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідач за надані послуги не сплачує, у зв?язку з чим наявна заборгованість, яка підтверджується обіговою відомістю. Наданий розрахунок не спростовується відповідачем.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що не проживав у приміщенні, за надання послуг у якому стягується заборгованість. На переконання суду, вказане не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Вимогами пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

За правилами пункту 45 нині діючих Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85) споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів про те, що він звертався до позивача з відповідною письмовою заявою та підтверджуючими документами про те, що не проживає у спірному житловому приміщенні, що давало б підстави зменшити розмір плати або звільнити від сплати вартості житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, заявлена сума боргу за надані послуги є обгрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі цієї норми відповідач зобов?язаний сплатити позивачу також 3 % річних в сумі 773,23 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 2576,08 грн..

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Як передбачено частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Як свідчать матеріали справи, датою звернення ТОВ «Сумитеплоенерго» з позовною заявою до суду є 11 листопада 2022 року, а період нарахування заборгованості становить з 01 червня 2017 року по 30 вересня 2022 року.

З огляду на те, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, та враховуючи встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за період з червня 2017 року по лютий 2019 року, як стверджує відповідач, оскільки починаючи з березня 2020 року такий строк продовжений на період карантину.

Отже, право позивача порушене і підлягає захисту, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 47234,39 грн., внески за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії в сумі 86,69 грн., плати за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн., функціонування ГВП в сумі 211,98 грн., 3 % річних в сумі 773,23 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 2576,08 грн. Отже, позов підлягає задоволенню.

На підставі до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в сумі 2481,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 47234,39 грн., внески за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії в сумі 86,69 грн., плати за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн., функціонування ГВП в сумі 211,98 грн., 3 % річних в сумі 773,23 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 2576,08 грн., судовий збір в сумі 2481,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», місцезнаходження : вул. Друга Залізнична,10 м.Суми, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 10.05.2023.

Суддя О.О. Ніколаєнко