Ухвала

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 733/325/22

провадження № 61-3578ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР», яка підписана представником Жидким Андрієм Миколайовичем, на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР» (далі - СТОВ «ІНТЕР») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» (далі - ФГ «АГРОГМИРЯНСЬКЕ») про визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2022 року позовну заяву СТОВ «ІНТЕР» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, залишено без розгляду, на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки представник позивача у підготовчому судовому засіданні надав заяву, в якій просив залишити без розгляду позов СТОВ «ІНТЕР».

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 та ФГ «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» звернулися до суду із заявами про компенсацію понесених витрат, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, пов`язаних із розглядом справи № 733/325/22, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року, заяву ОСОБА_1 та ФГ «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» про компенсацію понесених витрат, відповідно до частни п`ятої статті 142 ЦПК України, пов`язаних із розглядом справи № 733/325/22 за позовом СТОВ «ІНТЕР» до ОСОБА_1 , ФГ «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, задоволено частково. Стягнуто із СТОВ «Інтер» на користь ОСОБА_1 , ФГ «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі по 5 100 грн на користь кожного із відповідачів.

СТОВ «ІНТЕР» засобами поштового зв`язку 10 березня 2023 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Жидким А. М., на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат передбачено пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі

№ 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21), оприлюдненої 25 жовтня 2022 року, вказано, що «ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції. Отже, касаційне провадження за касаційною скаргою відповідачки слід закрити».

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду за наслідками перегляду ухвали про визначення розміру судових витрат не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР», яка підписана представником Жидким Андрієм Миколайовичем, на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОГМИРЯНСЬКЕ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук