Справа №464/1365/23
пр № 2-н/464/376/23
УХВАЛА

15 березня 2023 року м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Сабара Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нове місто» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська околиця» заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановила:

заявник ТОВ «Управлінська компанія «Нове місто» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника «ТОВ «Міська околиця» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 6 317,04 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином з наведеного вище випливає, що в порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи, які виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, однак окрім тих справ, які підлягають до розгляду в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, статтею 20 ГПК України визначено справи, які відносяться до предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів. Так, п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що до юрисдикції господарських судів належать справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа підприємець.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником та боржником є юридичні особи, відтак така заява не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, заява про видачу судового наказу, в якій заявником та боржником є юридичні особи, належить до юрисдикції господарських судів.

Беручи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 165, 186, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,

постановила:

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нове місто» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська околиця» заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Роз`яснити заявнику, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, де заявник та боржник є юридичними особами розглядається в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.03.2023.

Суддя Сабара Л.В.