Провадження № 2/185/972/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2023 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Шаповалової І.С.,
за участю секретаря судового засідання Величко А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
29.07.2021 між АТ РВС Банк та ТОВ ФК Паріс укладено договір про відступлення прав вимоги №29072021/1, за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ ФК Паріс, зокрема й за договором №0048797 від 16 січня 2020 року, укладеного між ПАТ "РВС Банк" та ОСОБА_1 .
У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.
29.07.2021 між АТ РВС Банк та ТОВ ФК Паріс укладено договір про відступлення прав вимоги №29072021/1, за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ ФК Паріс, зокрема й за договором №0048797 від 16 січня 2020 року, укладеного між ПАТ "РВС Банк" та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до умов підписаних відповідачем 16 січня 2020 року, сторони погодили розмір базової відсоткової ставки, розмір комісії та неустойки у випадку порушення кредитних зобов`язань.
Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Водночас, позиція Верховного Суду полягає наразі в тому, що після завершення строку кредитного договору банк не може нараховувати відсотки за кредитом, а повинен задовольнитися лише 3% річних та інфляційними нарахуваннями. (Постанова, 09.12.2020, 176/318/15-ц).
Так у додатку №1 до договору 0048797 від 16.01.2020 визначено, що за весь період користування кредитом банк має право на отримання процентів у розмірі 2056,08 грн. Однак кредитом нарахував процентів за користування кредитом у сумі 4918,57 грн. Тому суд доходить висновку, що кредитор має право на отримання процентів у сумі 2056,08 грн в межах строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2023 року зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, що відповідно до частини другої статті 8 Закону № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункти 31.17 та 31.18). Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.
З огляду на вищезгадані положення законодавства України Верховний Суд не заперечує право банку встановлювати комісію за розрахунково-касове обслуговування.
Разом з тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Однак, встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 05,00% від суми кредиту, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що комісія не підлягає стягненню з відповідача.
Позивач розрахував відповідальність за ст. 625 ЦК України на загальну суму заборгованості з урахуванням безпідставно нарахованих відсотків та комісії, тому 3802,05 грн - 18% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК за період 29.07.2021-23.02.2022,2333,64 грн - інфляційні витрати за період 29.07.2021-23.02.2022 не підлягають стягненню з відповідача.
Позичальник за час дії кредитних правовідносин сплатив кредитору 2853,50 грн, з яких 1538,98 грн зараховано до тіла кредиту, 1010,10 грн - до комісії, 304,42 грн - до відсотків.
Суд визнав нарахування комісії не справедливим та не законним, тому сплачену суму комісії слід віднести в рахунок погашення відсотків. Тому розмір відсотків, які залишилися непогашеними становить 2056,08-304,42-1010,10= 741,56 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12,13,89,141,259,263,264,265,274,279,280-284 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" судові витрати в сумі 1123,56 грн (одна тисяча сто двадцять три гривні 56 копійок).
В іншій частині судових витрат - покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя І. С. Шаповалова