Справа № 157/648/20
Провадження № 2/162/43/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

23 березня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді: Гладіч Н.І.,

за участю секретаря судового засідання: Гичук О.М.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, режимі відеоконференції, в залі суду в смт. Любешів Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року, Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення із жилого приміщення та стягнення судових витрат було скасовано.

Справу №157/648/20 у частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення із житлового приміщення та стягнення судових витрат було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Верховного суду від 04 серпня 2021 року, вказано обставини, які слід встановити при вирішенні даної цивільної справи, зокрема: чи є у ОСОБА_2 інше житло, оскільки під час ухвалення судового рішення про виселення колишніх членів сім`ї з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.

З метою всебічного, об`єктивного та повного розгляду справи, а також для встановлення обставин зазначених Верховним Судом у своїй постанові від 04 се6рпня 2021 року, ухвалою Любешівського районного суду від 03 лютого 2023 року було визнано обов`язкову явку позивача ОСОБА_3 для дачі пояснень в даній цивільній справі, та оголошено перерву до 13 березня 2023 року.

Позивач ОСОБА_3 , явка якої визнана судом обов`язковою, в судове засідання 13 березня 2023 року не з`явилась, про причини неявки жодних формальних документів, що підтверджують поважність її неприбуття суду не подала.

Одночасно позивач, явка якої визнана судом обов`язковою, в судове засідання 24 березня 2023 року повторно не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки.

Окрім цього, позивач не скористалася правом подати заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у разі, якщо неможливим або обтяжливим для неї є явка в судове засідання безпосередньо до суду.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 вказала адресу своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , відповідно на яку судом надсилались повідомлення про виклик до суду, проте кожного разу дані листи повертались з відміткою "адресат відсутній за даною адресою". Будь-якої іншої адреси позивач не вказала, що фактично унеможливило суд повідомити позивача особисто про розгляд справи. Таким чином судом було зобов`язано представника позивача повідомити свого довірителя про дату та час розгляду справи.

Представник позивача - Мазурик П.А., в судовому засіданні зазначив, що позивач проходить лікування за межами України а тому немає змоги приймати участь у судовому засіданні безпосередньо. Проте на неодноразові вимоги суду надати будь-які підтверджуючі відомості, що позивач саме перебуває на лікуванні у іншій країні представник позивача не реагував, та за весь час розгляду справи не надав жодного доказу на підтвердження факту перебування його довірительки за межами України, а також те що вона проходить лікування у медичних закладах за межами України.

Із пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що позивачу відомо про розгляд справи Любешівським районним судом. Зауважив, що позивач самостійно приїжджала до України та приймала участь у розгляді даної справи в апеляційній інстанції, що свідчить про її проінформованість щодо розгляду справи за її позовом а також можливість прибути до України для участі в цивільній справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Також, відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Тобто, у випадку визнання явки сторони у справі обов`язковою процесуальний закон не передбачає можливості виконання такого обов`язку представником сторони, яку суд викликав для дачі особистих пояснень, а покладає такий обов`язок безпосередньо на таку сторону.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Неявка позивачів, участь яких у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19, ЄДРСРУ № 88834091).

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.

Як зазначив Верховний Суд (ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019), повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від наявності поважних чи неповажних причин.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Така ж правова позиція викладена і Постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки згідно ухвали Любешівського районного суду явка позивача ОСОБА_3 в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком була визнана обов`язковою, остання ані самостійно, ані через свого представника не вжила жодних заходів щодо забезпечення своєї участі у розгляді даної справи для дачі особистих пояснень з метою встановлення обставин, на які вказав Верховний суд у своїй постанові від 04 серпня 2021 року.

За таких обставин, суд вважає за доцільне позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком залишити без розгляду.

При цьому, суд зазначає, що залишення позову без розгляду не порушує та не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду.

Керуючись ст. 128, п. 3 ч. 1 ст. 257, 260 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_3 положення ч.2 ст.257 ЦПК України та її право на звернення до суду із даним позовом повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Повний текст ухвали виготовлено 27 березня 2023 року.

Головуючий: Н.І. ГЛАДІЧ