ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Демченко Е.Л.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі гаражу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі гаражу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 червня 2021 року до департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради звернувся ОСОБА_5 , щодо самовільно зайнятої земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровської міської ради від 21 жовтня 2020 року надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для обслуговування металевого гаражу по його фактичному розміщенню, зокрема, громадянину ОСОБА_6 .

За результатом розгляду клопотання ОСОБА_4 від 03 вересня 2020 року №36/4020, винесено рішення № 101/62, згідно з яким на земельній ділянці площею 0,0021 га у АДРЕСА_2 розташовано металевий гараж.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 20 серпня 2021 року № 7/1-0821, виготовленого департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, на зазначеній земельній ділянці, огородженій цегляною та металевою огорожами, розташовано капітальний гараж, який орієнтовано знаходиться на місці гаражу, позначеного як літ. З, згідно з технічним паспортом, виготовленим ФОП ОСОБА_7 станом на 09 березня 2021 року.

Власником домоволодіння АДРЕСА_1 , незаконно розширено межі земельної ділянки за зазначеною адресою шляхом перенесення паркану та будівництва капітального гаражу на земельній ділянці, дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж якої в натурі для обслуговування металевого гаражу надано третій особі.

Згідно з інформації Публічної кадастрової карти України земельна ділянка не сформована.

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні записи щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16 листопада 2020 року № С-45/1 цивільно правових угод, укладених між міською радою та фізичними особами на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не укладались. Отже дана земельна ділянка під будівництво не надавалась, право власності чи користування на неї також не оформлювалось.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд зобов`язати відповідачів повернути земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 у комунальну власність міста, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованих будівлі гаражу та паркану, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Дніпровська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2019 року ОСОБА_4 звернувся з клопотанням до Міського голови з проханням надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0021 га., яка розташована у АДРЕСА_2 , зазначена ділянка сформована, кадастровий номер :03:251:0001, цільове призначення ділянки для улаштування металевого гаража (а.с. 182).

Рішенням Дніпровської міської ради № 101/62 від 21 жовтня 2020 року надано дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж ділянок в натурі для обслуговування металевих гаражів по їх фактичному розміщенню у м. Дніпро, зокрема ОСОБА_4 площею 0, 0021 га по АДРЕСА_1 (а.с. 196-199).

16 листопада 2020 року в.о. директора департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надано відповідь на звернення ОСОБА_4 в якому зазначено що станом на 12 листопада 2020 року за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільного правових угод , укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

26 березня 2021 року заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директор департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на звернення громадянина ОСОБА_4 повідомив, що відповідно до правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27 листопад 2013 року № 44/43, та Порядку здійснення з контролю за утриманням у належному стані, збереженням, відновленням та упорядкуванням об`єктів благоустрою міста Дніпра з урахуванням особистостей їх використання, затвердженого рішенням міської ради від 27 червня 2012 року; 26/25, провідними спеціалістами Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що на цій ділянці знаходиться нерухоме майно, демонтаж якого згідно зі ст. 376 ЦК України може бути здійснено виключно на підставі рішення суду (а.с. 17).

22 червня 2021 року до директора департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради звернувся ОСОБА_4 щодо самовільного захоплення земельної ділянки в районі буд. АДРЕСА_1 (а.с. 11- 13).

Актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_3 дата обстеження 20 серпня 2021 року встановлено, що на земельній ділянці існує капітальний гараж, який орієнтовано знаходиться на місці гаражу позначеного як літ «З», згідно з технічним паспортом виготовленого ФІОП ОСОБА_7 станом на 09 березня 2021 року (а.с. 23-26).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 1997 року (а.с. 77), свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2018 року, акта виданого 09 березня 2021 року розрахунку часток об`єкту нерухомого майна ОСОБА_3 належить 94/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 78).

ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 1997 року, акта від 09 березня 2021 року та розрахунку часток об`єкту нерухомого майна від 09 березня 2021 року належить 47/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 79).

ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі - продажу від 21 вересня 1996 року, акта від 09 березня 2021 року та розрахунку часток об`єкту нерухомого майна від 09 березня 2021 року є власником 159/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 126).

09 березня 2021 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 здійснено розрахунок часток об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на підставі заяви співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Частки змінилися за рахунок зміни статусу квартири будинок садибного типу.

У фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться в цілому кв. АДРЕСА_4 , а у фактичному користуванні: у житловому будинку літ Б-1, прибудові літ. Б1-1, прибудові літ. б 3-1 приміщення поз. 1-1-1-7, загальною площею 94,4 кв.м ; гараж літ. 3 з погребом літ. під 3, літня кухня літ И, площею 20,2 кв. м, навіс літ К площею 15,4 кв.м., споруди № 7-11, замощення ІІ, ІІІ, загальною площею 156,8, кв.м частка об`єкту складає 159/300.

У фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходиться 1/3 частка квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 79,9 кв.м., сарай літ.В площею 18,0 кв. м, сарай лі. Г площею 4,9 кв.м, гараж літ. Д з оглядовою ямою літ. під Д площею 28,1 кв. м , навіс літ. Е площею 6,5 кв.м, , споруди № 1-6, 12, замощення 1, загальною площею 137,4 кв. см частка об`єкту складає 137,4 кв. м 47/300 частки.

У фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться 2/3 частка квартири АДРЕСА_6 , прибудові літ б2-1, приміщення поз 2-1-2-9, загальною площею 79,9 кв.м., сарай літ.В площею 18,0 кв. м, сарай лі. Г площею 4,9 кв.м, гараж літ. Д з оглядовою ямою літ. під Д площею 28,1 кв. м , навіс літ. Е площею 6,5 кв.м, , споруди № 1-6, 12, замощення 1, загальною площею 137,4 кв. см частка об`єкту складає 137,4 кв. м 94/300 частки (а.с.127-128).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (статті 125, 126 ЗК України).

Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).

Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України).

Відповідно до статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до цієї статті, власник має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном - негаторний позов.

Однією з особливостей цього позову, як правило, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі, де відповідач перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження майном. При цьому, суду мають бути подані докази, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним правомочностей щодо належного йому майна.

Відповідно до частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд лише за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Аналізуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що знесення самочинно збудованого нерухомого майна саме в судовому порядку допускається тільки у тому разі, якщо зазначене майно збудовано з істотним порушення будівельних норм і правил, з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, у разі неможливості провести відповідну перебудову цього майна або відмови особи від проведення цієї перебудови.

Встановлено, що 16 червня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської щодо захоплення земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 . За результатами розгляду звернення було повідомлено, що станом на 12 листопада 2020 року за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами на земельну ділянку , розташовану по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 20 серпня 2021 року № 7/1-0821, виготовленого департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, на зазначеній земельній ділянці, огородженій цегляною та металевою огорожами, розташовано капітальний гараж, який орієнтовано знаходиться на місці гаражу , позначеного як літ «З», згідно з технічним паспортом, виготовленим ФОП ОСОБА_7 , станом на 09 березня 2021 року.

Разом з тим встановлено, що за відповідачем ОСОБА_2 11 червня 2021 року зареєстровано право спільної часткової власності на 159/300 частки на підставі договору купівлі продажу , серія та номер : 8-4320, виданий 21 вересня 1996 року видавник: Державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Царейко М.С.; Акт, серія та номер: б/н видавник 09 березня 2021 року , видавник: ФОП ОСОБА_7 ; Розрахунок часток об`єкту нерухомого майна, серія та номер : б/н, виданий 09 березня 2021 року , видавник: ФОП ОСОБА_7 : на житловий будинок, загальною площею 174,3 кв.м, житлова площа 117,6 кв.м. опис: літ Б-1-житловий будинок, літ В-сарай, літ Г сарай, літ Д гараж, літ Е- навіс, літ З-гараж, літ И літня кухня, літ К навіс, № 1-12-споруди, 1-111-замощення, адреса АДРЕСА_1 .

Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці :03:251:0022 площею 0,0990га.цільове призначення якої для обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд (а.с. 144).

Відповідно до ст. 120 ЗК України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

З аналізу даної норми слідує, що земельна ділянка, на якій знаходиться об`єкт нерухомості, право власності на який зареєстровано відповідно до закону, не може бути передана будь яким чином особі іншій, ніж власнику такого майна.

Згідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Вказана технічна документація була виготовлена та надана відповідачу лише в січні 2022 року (а.с. 97-120).

Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки із кадастровим номером :03:251:0022 площею 0,0990 га у складі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ТОВ «Геоспектр - 7», земельна ділянка обмежена лініями вулиць Сірка і Чонгарської, з інших боків знаходяться землі Дніпровської міської ради.

План розміщення будівель та споруд у технічному паспорті на домоволодіння АДРЕСА_1 , на який посилається позивач як на доказ того, що нібито спірний гараж розташований на земельній ділянці, виділеній іншій особі, відповідає вказаному кадастровому плану.

Окрім того, спірний гараж літ 3 збудовано у 1990 році і придбано відповідачем разом із частиною домоволодіння що було зареєстровано відповідно до законодавства, чинного на момент придбання нерухомості.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем в позовній заяві не зазначено який саме конкретно гараж розташований за адресою по АДРЕСА_1 , необхідно знести, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаною адресою розташовано два гаражі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: