Справа № 496/2067/19
Провадження № 2-с/496/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

за участю секретаря Попової А.С.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою і просить визнати судовий наказ від 27.06.2019 року, виданий Біляївським районним судом Одеської області у справі № 496/2067/19 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.06.2019 року Біляївським районним судом Одеської області було видано судовий наказ по справі № 496/2067/19, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 06 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Копію наказу, як і заяви стягувача з доданими до неї документами, він не отримував. Про стягнення аліментів з нього йому стало відомо у грудні 2022 року, коли з`ясувалося, що сума заробітної плати, отриманої за листопад, суттєво відрізняється від заробітної плати колег. Він звернувся до бухгалтерії за довідкою про доходи, після чого йому стало відомо, що з його заробітної плати утримуються аліменти. 05.01.2023 року він ознайомився з матеріалами справи № 496/2067/19, в результаті чого було встановлено, що стягувачем суду надано неправдиві відомості щодо фактичних обставин справи по утриманню дітей. Зазначає, що він весь час добровільно виконував та виконує обов`язок щодо утримання дітей, в час подання стягувачем заяви діти проживали з ним у будинку, потім вони проживали з бабусею стягувача поряд з його будинком. Він завжди проводив з ними багато часу, що підтверджується скріншотами з мобільного телефону, на яких видно фото дітей, де вказані дата, час та місце, коли зроблено фото. Наведене свідчить про те, що вони проводять час як вдома, так і в розважальних центрах, зоопарках аквапарках, в школі на святах. У березні 2019 року він надав стягувачу грошові кошти на відпочинок їй та дітям у Єгипті. В матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що діти жили та живуть саме зі стягувачем, а це є найсуттєвішим при вирішенні справи у наказному провадженні, оскільки умовою стягнення аліментів є проживання дитини разом з особою, яка просить присудити їй аліменти. Жодних доказів спільного проживання стягувача та дітей матеріали справи не містять. При розгляді справи взагалі не було з`ясовано, з ким та де проживають діти та чим це підтверджується. Існування спору між батьками щодо місця проживання дітей унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні, яке відповідно до ст. 19 ЦПК України є безспірним. ОСОБА_2 при поданні заяви про видачу судового наказу вказала, що він не має утриманні непрацездатних батьків, що не відповідає дійсності. Так, його батько ОСОБА_6 хворіє, перебуває на «Д» обліку, повністю перебуває на його утриманні, окрім того, мати ОСОБА_7 також перебуває на його утриманні, є інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.10.2016 року. Таким чином вважає, що оскільки вбачається наявність спору щодо місця проживання дітей, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, наявні підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з викладеним заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

ОСОБА_1 у судовому засіданні на задоволенні заяви наполягав. При цьому пояснив, що ОСОБА_2 при поданні до суду заяви про видачу судового наказу вказала неправдиві відомості щодо того, він не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, натомість діти періодично перебували у нього вдома, він проводив з ними час, вони відвідували зоопарк, аквапарк, розважальні центри тощо. В матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що діти проживали та проживають разом з матір`ю, наразі місце проживання дітей ним не встановлено, ОСОБА_2 на зв`язок не виходить, куди витрачаються аліменти, які відраховуються з його заробітку, йому невідомо. Зазначає, що наявний спір щодо місця проживання дітей. Таким чином вважає, що судовий наказ видано помилково судом, тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена. Повідомлення про причини неявки від неї не надходило.

Згідно ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності стягувача ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як встановлено у судовому засіданні, 27.06.2019 року Біляївським районним судом Одеської області у справі № 496/2067/19 (провадження № 2-н/496/84/19) видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 06 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Судовий наказ був звернутий до виконання.

Перелік підстав, за наявності яких судовий наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, викладений у ч.2 ст. 432 ЦПК України.

Заявник стверджує, що існує спір між ним та ОСОБА_2 щодо місця проживання дітей. Разом з цим, матеріали справи не містять підтвердження того, що існує спір між батьками дітей щодо визначення їх місця проживання, зокрема матеріали справи не містять звернення ОСОБА_1 до органу опіки та піклування, суду тощо з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ звернутий до виконання 12.07.2019 року, і до звернення до суду з заявою, що розглядається, з ОСОБА_1 стягувалися аліменти на підставі виданого наказу.

Разом з цим, протягом майже чотирьох років заявник не звертався до компетентних органів з приводу визначення місця проживання дітей.

Згідно довідки Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області № 75 від 12.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (колишня дружина), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_7 (мати) (а.с. 57).

Разом з цим, суд не бере до уваги цю довідку на підтвердження проживання дітей з батьком, оскільки він особисто у судовому засіданні підтвердив ту обставину, що діти з ним не проживають, крім того, він звернувся до правоохоронних органів з заявою щодо встановлення місця знаходження дітей.

Заявником надані фото дітей за період 2018-2109 р.р., що підтверджує той факт, він проводив час з дітьми, разом з цим, вказані обставини не спростовують той факт, що діти проживали з матір`ю та перебували на її утриманні.

У відповідності до довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Нерубайське № 02 від 12.01.2023 року ОСОБА_6 (батько заявника) перебуває на «Д» обліку, діагноз: наслідки повторного гострого порушення мозкового кровообігу (а.с. 62).

Пенсія ОСОБА_6 складає 1050 грн, згідно довідки АТ КБ «Приватбанк».

Згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_7 (мати заявника) є інвалідом 3 групи (а.с. 67).

Разом з цим, вказані обставини самі по собі не свідчать про помилковість видання судового наказу і наявність підстав для його скасування.

Також одна з підстав визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, заявник стверджує, що за час стягнення аліментів на підставі оскаржуваного наказу, за період, коли йому не було відомо про стягнення аліментів, він добровільно виконував свій обов`язок щодо утримання дітей. Разом з цим, доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Щодо ствердження заявника про помилковість видачі судового наказу, суд вважає, що ця обставина також не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки обов`язок утримання ОСОБА_1 своїх дітей не відсутній.

З пояснень, наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні, вбачається, що він фактично не погоджується з розміром аліментів, які з нього стягуються, що позбавляє заявника права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відсутні, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

При прийнятті до провадження заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, було зупинено його виконання. Разом з цим, оскільки у задоволенні заяви судом відмовлено, зупинення виконання судового наказу, виданого 27.06.2019 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, вжитого ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17 січня 2023 року, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 173, 432 ЦПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про визнання судового наказу, виданого Біляївським районним судом Одеської області 27.06.2019 року по справі № 496/2067/19 (провадження № 2-н/496/84/19) таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Зупинення виконання судового наказу, виданого 27.06.2019 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, вжитого ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17 січня 2023 року - скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.03.2023 року.

Суддя О.І. Трушина