ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2829/23 Справа № 201/5420/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат (суддя першої інстанції Антонюк О.А.)

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат.

29 січня 2021 року представник позивачів звернувся з клопотанням про заміну неналежного відповідача ОСОБА_6 на належного ОСОБА_4

24 червня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Д.Ю., уточнили свої позовні вимоги та просили суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру у житловому будинку літ. А-9, АДРЕСА_1 та складається з 1-коридор; 2-кладова; 3-кухня; 4, 5-житлові; 6-ванна; 7-туалет; 8-житлова; І - лоджія; II - балкон, загальною площею 63.7 кв. м., житловою площею 37.00 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на користь співвласників: ОСОБА_1 власника 1/5 частки; ОСОБА_2 власника 2/5 частки; ОСОБА_5 власника 1/5 частки та ОСОБА_3 власника 1/5 частки, а також стягнути судові витрати (том № 1, а.с. 177 180).

В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 25 лютого 2007 року на підставі свідоцтва про права власності, без номеру, виданого 21 грудня 1999 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів в Державний реєстр прав власності внесений запис про право приватної власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , за власниками: ОСОБА_1 - 1/5 частка; ОСОБА_7 - 1/5 частка; ОСОБА_2 1/5 частка; ОСОБА_5 - 1/5 частка; ОСОБА_3 - 1/5 частка.

21 березня 2007 року між ОСОБА_8 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» укладено кредитний договір № 21/07-Ф з наступними змінами відповідно до додаткових угод. На виконання кредитного договору 21 березня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ВАТ «Кредобанк» укладений Іпотечний договір № 19/07/Ф-1. Згідно з п. 1.3. іпотечного договору, предметом іпотеки була квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_8 належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка була стягнута на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ще 21 грудня 2009 року у справі № 2-9004/2009.

06 жовтня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права кредитора за вищезазначеним кредитним договором. 16 лютого 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права іпотекодержателя за вищезазначеним договором іпотеки.

13 грудня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. винесено рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 32899041, а також внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» (відповідно до рішення загальних зборів товариства, оформленим протоколом від 01 серпня 2018 року - ТОВ «Вердикт Капітал»), індексний номер: 18003813 від 12 грудня 2016 року.

21 липня 2017 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та складається з 1-коридор; 2-кладова; 3-кухня; 4,5-житлові; 6-ванна; 7- туалет; 8-житлова; І - лоджія; II - балкон, загальною площею 63.7 кв. м., житловою площею 37.00 кв. м., та розташована в житловому будинку літ. А-9.

31 липня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відкрито провадження у цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредекс Фінанс» треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус ДМНО Зайченко І.А., про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , єдиним спадкоємцем якого є його дружина ОСОБА_2 . 20 лютого 2019 року державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. посвідчив, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус ДМНО Зайченко І.А. про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2019 року та постановою Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року, вирішено: визнати протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; скасувати запис № 18003813 від 12 грудня 2016 року у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».

28 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко Оксаною Володимирівною здійснена реєстрація права власності на спірну квартиру - у житловому будинку літ. А-9, АДРЕСА_1 , загальною площею 63.7 кв. м., житловою площею 37,00 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за громадянкою ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1472, виданий 28 жовтня 2020 року, видавник приватний нотаріус ДМНО Галушка О.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54831875 від 28 жовтня 2020 року приватний нотаріус ДМНО Галушка Оксана Володимирівна.

На думку позивачів, ОСОБА_1 , як власник квартири, що вибула з володіння позивача не з його волі, через прийняття незаконного та неправомірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , має право на підставі ст. 330, 388 ЦК України, витребувати квартиру від відповідача, як останнього добросовісного набувача та володільця, оскільки є всі необхідні умови та законні підстави як для пред`явлення віндикаційного позову так і для витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Позивачі вважають ухиляння відповідача від поновлення їх права власності і повернення їм спірної квартири безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству, внаслідок чого позивачам завдано збитків. Такі незаконні дії відповідача порушують гарантоване ст. 41 Конституції України право позивачів володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідальність за завдання збитків повинен нести відповідач, але він відмовляється повернути позивачам їх житло, чим порушує закон. У добровільному порядку питання не вирішене.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Трофімова Дмитро Юрійович звернулися до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивачі погоджуються з обставинами справи, які були встановлені судом першої інстанції, однак, висновок суду щодо вирішення спору є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Так, апелянти вважають помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вони не мають права заявляти віндикаційний позов, оскільки спірна квартира вибула на підставі договору іпотеки, що позбавляє їх права звертатися із позовом про витребування майна. Верховним Судом з цього приводу зазначено, що у даному разі згода іпотекодавця на передачу належного йому майна у власність іншої особи не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння у розумінні статті 388 ЦК України.

Також позивачі в апеляційній скарзі зазначили про те, що задоволення віндикаційного позову і витребування спірного майна у відповідача як добросовісного набувача не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а відповідає справедливому балансу інтересів сторін та є пропорційним заходом захисту порушеного права позивачів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2023 року справу № 201/5420/20 витребувано з Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська.

18 січня 2023 року справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2023 року апеляційну скаргу позивачів було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

30 січня 2023 року апелянтами недоліки в апеляційній скарзі усунуто, надано оригінал квитанції про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги сторони отримали 03 лютого 2023 року електронною поштою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року справу призначено до розгляду.

27 лютого 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Москаленка Є.А. до Дніпровського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивачів, в якому ставиться питання про поновлення строку на подання даного відзиву та долучення його до матеріалів справи, а також представник відповідача просить апеляційний суд апеляційну скаргу позивачів, в інтересах яких діє адвокат Трофімов Д.Ю., залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року залишити без змін; судові витрати покласти на позивачів.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року позивачка ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 166 зв.).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року третя особа - ОСОБА_5 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 166 зв.).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року третя особа - ОСОБА_6 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до статті 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (том № 2, а.с. 167).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича, відповідачку ОСОБА_4 , представника відповідачки адвоката Москаленко Єгора Андрійовича, представника третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - адвоката Змієвську Тетяну Павлівну, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2007 року на підставі свідоцтва про права власності, без номеру, виданого 21 грудня 1999 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, в Державний реєстр прав власності внесений запис про право приватної власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , за власниками: ОСОБА_1 - 1/5 частка; ОСОБА_7 - 1/5 частка; ОСОБА_2 - 1/5 частка; ОСОБА_5 - 1/5 частка; ОСОБА_3 - 1/5 частка.

21 березня 2007 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № 21/07-Ф з наступними змінами відповідно до додаткових угод. На виконання кредитного договору 21 березня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ВАТ «Кредобанк» укладений іпотечний договір № 19/07/Ф-1. Згідно із п. 1.3. іпотечного договору, предметом іпотеки була квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_8 належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, яка була стягнена на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ще 21 грудня 2009 року у справі № 2-9004/2009.

06 жовтня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права кредитора за вищезазначеним кредитним договором. 16 лютого 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права іпотекодержателя за вищезазначеним договором іпотеки.

13 грудня 2016 року Державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною винесено рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 32899041, а також внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» (відповідно до рішення загальних зборів товариства, оформленим протоколом від 01 серпня 2018 року - ТОВ «Вердикт Капітал»), індексний номер: 18003813 від 12 грудня 2016 року.

21 липня 2017 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та складається з 1-коридор; 2-кладова; 3-кухня; 4,5-житлові; 6-ванна; 7- туалет; 8-житлова; І - лоджія; II - балкон, загальною площею 63.7 кв. м., житловою площею 37.00 кв. м., та розташована в житловому будинку літ. А-9.

31 липня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відкрито провадження у цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредекс Фінанс» треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . 20 лютого 2019 року Державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. посвідчив, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, залишеним в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2019 року та постановою Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року, вирішено: визнати протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 березня 2007 року №19/07/Ф-1; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; скасувати запис № 18003813 від 12 грудня 2016 року у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

28 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко Оксаною Володимирівною здійснена реєстрація права власності на спірну квартиру - у житловому будинку літ. А-9, АДРЕСА_1 , та складається з 1-коридор; 2-кладова; 3-кухня; 4, 5-житлові; 6-ванна; 7-туалет; 8-житлова; І - лоджія; II - балкон, загальною площею 63.7 кв. м., житловою площею 37.00 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за громадянкою ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1472, виданий 28 жовтня 2020 року, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка Оксана Володимирівна; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54831875 від 28 жовтня 2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка Оксана Володимирівна.

Позивачі вважають, що вони мають право витребувати із незаконного володіння відповідача вищезазначену квартиру, оскільки відсутня сукупна наявність всіх трьох умов, а саме умова про те, що власник має втратити володіння цим майном із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. Така умова, як одна із підстав для витребування речі з незаконного володіння добросовісного набувача, міститься в ст. 388 ЦК України.

Сторона позивача вважає, що ОСОБА_1 як власник квартири, що вибула з володіння позивача не з його волі, через прийняття незаконного та неправомірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; має право на підставі ст. 330, 388 ЦК України, витребувати квартиру від відповідача як останнього добросовісного набувача та володільця, оскільки є всі необхідні умови та законні підстави як для пред`явлення віндикаційного позову так і для витребування квартиру з чужого незаконного володіння.

Позивач вважає ухиляння відповідачів від поновлення їх права власності і повернення їм їх квартири безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству, позивачам завдано збитків. Такі незаконні дії відповідача, порушують гарантоване ст. 41 Конституції України право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідальність за вказане, завдання збитків повинен нести відповідач. Але він відмовляється повернути позивачам їх житло, чим порушується закон. В добровільному порядку питання не вирішене і позивачі вимушені були звертатися з позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, про те, що вони не згодні з висновком суду першої інстанції про те, що позивачі не мають права заявляти віндикаційний позов, оскільки квартира вибула на підставі договору іптеки, що позбавляє їх права звертатися із позовом про витребування майна, є безпідставними з наступних підстав.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається із частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Частиною 1 статті 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Як вбачається із частини 1 статті 330 ЦК України, якщо майно, відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2016 року у справі № 1522/25684/12, постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 752/3089/19 (провадження № 61-16519св21).

Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.05.2019 року № 522/7636/14-ц, провадження № 14-636цс18.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки спірна квартира вибула внаслідок вільного волевиявлення власника позивачів, яким було укладення Іпотечного договору, то витребування його у позивача добросовісного набувача згідно статті 388 ЦК України виключається.

Із матеріалів справи вбачається, що власником спірної квартири є відповідач ОСОБА_4 , яка придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , не у позивачів, а у громадянина ОСОБА_9 , згідно відплатного договору купівлі продажу квартири від 28 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу О.В. Галушка.

Згідно п. 5 Договору купівлі продажу квартири від 28 жовтня 2020 року відсутність обтяжень на відчужуване нерухоме майно перевірено за даними Державного реєстру речових прав, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта № 229994184, № 229991807, № 229991807 від 28 жовтня 2020 року.

Згідно п. 6 Договору купівлі продажу квартири від 28 жовтня 2020 року інформація про перебування відчужуваного за цим договором майна під податковою заставою Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави відсутня, що підтверджується витягом із зазначеного реєстру № 68927363 від 28 жовтня 2020 року. За результатом пошуку фізичних осіб у Єдиному державному реєстрі боржників Міністерства юстиції України записів не знайдено.

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20.

Жодних правових відносин між відповідачем та позивачами, ОСОБА_6 та ТОВ Вердікт Капітал» не існувало. Також, жодних обмежень щодо розпорядження спірною квартирою на час її придбання відповідачем в ДРРПНМ не містилось.

Доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, про те, що задоволення індикаційного позову і витребування спірного майна у відповідача як добросовісного набувача на користь позивача не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а відповідає справедливому балансу інтересів сторін та є пропорційним заходом захисту порушеного права позивача, є безпідставними, виходячи з наступного.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів («Brumarescu v. Romania», No28342/95, §61, ЄСПЛ, від 28.10.99).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції містить 3 окремі норми: перша, що виражається в 1-му реченні абз. 1 та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в 2-му реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в абз.2, визнає право договірних держав серед іншого контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків утручання в право мирного володіння майном, повинні тлумачитись у світлі загального принципу, закладеного 1-ю нормою.

Перша та найбільш важлива вимога ст.1 Першого протоколу до конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу в право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності в розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Конструкція, за якої добросовісний набувач утрачає майно й сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з бездіяльністю інших осіб в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном тощо.

Факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача.

Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 645/4220/16-ц.

До моменту придбання квартири відповідач зробила всі можливі перевірки в державних реєстрах об`єкту нерухомості і мала «правомірні очікування» («законні сподівання») вчиняти певні дії по покупці квартир відповідно до виданих державними органами витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно, у відповідача не було жодної підстави вважати ці угоди ризикованими та сумнівними.

Отже, враховуючи докази, які містять матеріали справи, з яких зокрема випливає, що у позивачів була наявна воля на передачу спірного майна до Іпотекодержателя TOB «Кредекс Фінанс» (ТОВ «Вердикт Капітал»), при цьому позивачі не виконали своїх зобов`язань перед кредитором ТОВ «Кредекс Фінанс» (ТОВ «Вердикт Капітал»), внаслідок чого втратили право власності на спірну квартиру, то такі обставини виключають можливість витребування нерухомого майна від добросовісного набувача - відповідача із застосуванням правової конструкції передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

При цьому позбавлення відповідача, яка є добросовісним набувачем свого єдиного житла, внаслідок помилки вчиненої третіми особами є порушенням принципу мирного володіння майном і призведе до ситуації, коли добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, що є неприйнятним у даному випадку, оскільки покладає на відповідача індивідуальний та надмірний тягар, що матиме наслідком порушення справедливого балансу і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із пояснень в судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду відповідачки ОСОБА_4 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним її житлом, з нею також проживають її донька та онук.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 17 березня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна