Провадження № 2/127/2846/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп», про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 42240,70 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 грудня 2021 року о 08.10 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у м. Києві по вул. Глибочицька, 73, при виїзді з прибудинкової території не надав перевагу в русі транспортному засобі марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.2 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року залишено без змін постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року, якою відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , що належить Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. У зв`язку з цим позивач звернувся до ТОВ «Автоцентр «ЄВРОПА-СЕРВІС», з яким був укладений договір про проведення послуг з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів, з метою проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Відповідно до акту надання послуг №Ев.0012879 від 27 квітня 2022 року ТОВ «Автоцентр «ЄВРОПА-СЕРВІС» було надано позивачу послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , на загальну суму 60 916,44 грн, у тому числі ПДВ - 10152,74 грн. Сплата коштів за надання цих послуг підтверджується платіжним дорученням № 1762 від 28 квітня 2022 року. Позивач зазначає, що цивільна-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп». 18 липня 2022 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 18 675,74 грн від страховика як страхове відшкодування, а також страховиком було надіслано лист від 17 липня 2022 року за № 87-4 про прийняте рішення щодо розміру страхового відшкодування та калькуляцію № 21-0510587 від 21 січня 2022 року до страхової справи. Однак, позивач вказує, що розмір майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, значно перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром витрат і отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 42 240,70 грн та судові витрати (а.с.1-8).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2022 року відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін (а.с.49).

21 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що він застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» (поліс ЕР-206046164 від 24 вересня 2021 року). Даним полісом забезпечений транспортний засіб марки «Honda Accord» ,номерний знак НОМЕР_2 , та встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000,00 грн. 23 грудня 2021 року на АДРЕСА_1 настав страховий випадок. Послуги отримані позивачем з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , становлять 60 916,44 грн, у тому числі ПДВ - 10152,74 грн, які не перевищують розміру встановленого страхового ліміту, а тому шкода позивача в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування та повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а не на відповідача (а.с.78-81).

13 грудня 2022 року Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що Верховний Суд при розгляді справ в подібних правовідносинах, а саме 754/1108/15-ц від 22 вересня 2021 року, № 757/33065/18-ц від 21 липня 2021 року та інших, дійшов висновку, що винуватець повинен відшкодовувати потерпілому збитки, які не покриваються страховою виплатою, навіть якщо загальний розмір збитку знаходиться в межах страхової суми. Як правило це фізичний знос та франшиза. У зв`язку з цим позивач вважає, що різницю між фактичним розміром витрат та отриманим страховим відшкодуванням повинен сплатити саме відповідач, а не страхова компанія. При цьому, зазначає, що калькуляція завданої шкоди здійснювалась до початку повномасштабного вторгнення рф, тобто ціни на послуги та матеріали були зменшені у зв`язку із курсом долара США, який на той час становив 27,28 грн (а.с.122-129).

10 січня 2023 року відповідач через свого представника - адвоката Безносик А. О. надав заперечення, в якому зазначив, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому, вказує, що позивач наполягає на преюдиціності цієї справи, оскільки на думку останнього вона підтверджує вину відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, звертає увагу, що преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки інших судом певних обставин, а що стосується ДТП зазначає, що на дорозі по вул. Глибочицькій наявні дві смуги руху в одному напрямку, а тому нерейкові транспортні засоби не мають права рухатись по трамвайним коліям, як було здійснено водієм автомобіля «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 . Натомість ним, як водієм автомобіля «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , було повністю дотримано ПДР. Отже, відповідач запевняє, що матеріали адміністративної справи не містять достатніх доказів вчинення ним тих порушень ПДР, які стали причинною ДТП і підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, вказані обставини не досліджувались при винесенні рішень як судом першої, так і апеляційної інстанції. Також вказує, що у відповіді на відзив не міститься достатніх доказів чому саме відповідач має відшкодовувати витрати на ремонт автомобіля, оскільки вказана в позові сума повністю забезпечена страховим відшкодуванням. Також, зазначає, що відповідно ремонтної калькуляції №21-0510587 від 21 січня 2022 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 21 275,74 грн. При цьому, станом на 02 лютого 2022 року позивач погодився на розмір страхового відшкодування, оскільки він був достатнім для здійснення відновлювальних робіт. До того ж позивач також відмовився від проведення експертного дослідження та підписав заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування. Відповідач також звертає увагу, що надані позивачем докази в підтвердження стягнення коштів в сумі 42 240,70 грн (договір про проведення послуг з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання, акт наданих послуг № Ев0012879 від 27 квітня 2022 року) не є достатнім та допустимим доказом понесених витрат, а суми, що зазначені у вказаному акті значно завищенні. Щодо збільшення курсу долара США, який впливає на вартість відновлювальних робіт, то відповідач зазначає, що позивач станом на 21 січня 2022 року погодився, що для ремонтно-відновлювальних робіт достатньо 18 675,74 грн. При цьому, курси провідних валют встановлені НБУ в квітні 2022 року переважно залишались стабільними, тобто станом на час ремонту автомобіля зміни курсу долара США були незначними, проте ремонтні роботи у позивача збільшилися з 18 675,74 грн до 60 916,44 грн (а.с.145-146).

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) за клопотанням відповідача залучено ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та прийняті до розгляду додаткові докази, надані відповідачем (а.с.157).

Третя особа своїх пояснень щодо позовних вимог не надала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник відповідача - адвокат Безносик А. О. у судовому засідання заперечували щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, а також звертали увагу, що позивачем здійснений ремонт автомобіля в значно більшому об`ємі чим останній отримав пошкодження при ДТП, надавши додаткові письмові пояснення.

Представник ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку визначеному чинним законодавством.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо відшкодування шкоди та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом установлено, що 23 грудня 2021 року о 08.10 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у м. Києві по вул. Глибочицькій, 73, при виїзді з прибудинкової території будинку не надав перевагу в русі транспортному засобі марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по вул. Глибочицькій в м. Києві, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року в справі №761/2049/22, яка набрала законної сили, провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрите в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП. Ця постанова залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року. Як слідує зі змісту цих рішень, суд, закриваючи провадження в справі, встановив винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення та порушення останнім п. 2.3 б, 10.2 ПДР України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.12-16).

Твердження відповідача про недоведеність його вини у вчиненні вказаної ДТП суд не бере до уваги, з огляду на вказані судові рішення. При цьому звертає увагу, що відсутність висновку про вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в резолютивній частині постанови, при наявності її в мотивувальні частині, не може ставити під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Крім того слід звернути увагу, що закриття провадження в справі про адмінправопорушення з підстав закінчення строків, не є реабілітуючою обставиною, а тому це не спростовує факт наявності вини особи в ДТП і не звільняє її від зобов`язання відшкодувати шкоду.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18, від 19 серпня 2019 року в справі №383/846/18.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Слід також звернути увагу, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц зазначив, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 234/16272/15-ц та Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року в справі № 722/1384/15-ц.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , був пошкоджений.

Власником транспортного засобу «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , є військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується технічним талоном транспортного засобу серії НОМЕР_6(а.с.10).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-206046164. За договором страхування, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 2600,00 грн. Вказані обставини сторони у справі не оспорюються, окрім того підтверджується листом ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» від 17 липня 2022 року за № 87-4 (а.с.36).

13 січня 2022 року представник страховика провів огляд автомобіля «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , про що складений відповідний акт, з яким ознайомився представник власника без зауважень. Згідно цього акту автомобіль, номерний знак НОМЕР_3 , зазнав наступних пошкоджень: капот деформований, фара права передня розбита, крило переднє праве деформоване, підкрилок передній лівий розірваний, декоративна решітка розірвана (хром), рамка під державний номер - відсутній шматок, передній бампер - відсутній шматок, підсилювач переднього бампера деформований, передня панель деформована, радіатор системи охолодження деформований, радіатор кондиціонер деформований, пошкодження лкм. Пошкодження, що не пов`язані з ДТП: огляд проводився з товщиноміром, відхилення лівої сторони авто, крижка багажника (а.с.114).

02 лютого 2022 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала страховику заяву, за змістом якої сторони досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у зв`язку з вказаною ДТП, що складає 18 675,74 грн (а.с.116 на звороті).

З листа ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» від 17 липня 2022 року №87-4 слідує, що останнім розглянуто матеріали стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 грудня 2021 року за участю автомобілів «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , і «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , та з огляду на те, що розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до калькуляції № 21-0510587 від 21 січня 2022 року складеної страховиком становить 21 275,74 грн, а франшиза згідно полісу - 2600,00 грн прийнято рішення, що належна сума страхового відшкодування становить 18 675,74 грн (а.с.36).

Тобто, страховик заподіювача шкоди та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна, що додатково підтверджується відповіддю страховика від 21 листопада 2022 року №87 ( а.с.113 на звороті).

Кошти в сумі 18 675,74 грн перераховані на рахунок Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР051302 від 18 липня 2022 року (а.с.34).

14 березня 2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та ТОВ «Автоцентр «Європа-Сервіс» укладений договір № 4АС/22 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів (а.с.17-23), в межах якого проведений ремонт транспортного засобу «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно акту виконаних робіт № Ев.0012879 від 27 квітня 2022 року вартість наданих послуг по ремонту транспортного засобу становить 60 916,44 грн (включаючи ПДВ)(а.с. 32).

Вказані кошти були перераховані позивачем на рахунок ТОВ «Автоцентр «Європа-Сервіс», що підтверджується платіжним дорученням № 1762 від 28 квітня 2022 року (а.с.33).

При цьому суд погоджується з доводами відповідача, що до переліку робіт, виконаних під час ремонту цього автомобіля, включений ряд робіт та запчастин, які не відповідають пошкодженням, зафіксованим при огляді автомобіля (крило переднє ліве, протитуманні фари, заміна реле бензонасосу) та ремонт автомобіля проведений у більшому об`ємі ніж останній отримав пошкодження та відповідно витрати є завишеними в цій частині.

Позивач, звертаючи до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача різницю між розміром витрат, понесеним ним у зв`язку з ремонтом автомобіля (60916,44 грн), і отриманим страховим відшкодуванням ( 18675,74 грн), тобто 42 240,70 грн.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Як установлено судом позивач, як потерпіла особа, та страховик врегулювали страховий випадок та досягли згоди, що розмір страхового відшкодування становить 18 675,74 грн, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

З клопотаннями про призначення в справі судової експертизи сторони також не звертались.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню: загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV; чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №362/3043/18 (провадження № 61-13063св20).

Суд враховує, що при розгляді справи саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідач по справі повинен буде довести, що в його діях немає вини у заподіянні шкоди.

Враховуючи наведене, зважаючи, що розмір страхового відшкодування визначений за домовленістю між потерпілим й страховиком, а не в порядку, визначеному пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, а витрати (загальний розмір шкоди), понесені потерпілим на ремонт автомобіля, включають в себе також витрати на ремонт, не пов`язаний з пошкодженнями отриманими при ДТП, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено розміру сум, які відповідно до законодавства, має відшкодовувати заподіював шкоди у разі недостатності суми страхового відшкодування, тобто ту обставину, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Разом з тим, суд враховує, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-206046164 передбачена франшиза в розмір 2600 грн та при погодженні потерпілим та страховою компанією розміру страхового відшкодування розмір франшизи не враховувався, що слідує із заяви щодо досягнення згоди в частині в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до п.12.1. ст.12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Вирішуючи питання щодо відшкодування шкоди, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону № 1961-IV, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача франшиза в розмірі 2600,00 грн.

Суд відхиляє доводи військової частини НОМЕР_1 викладені в позовній заяві про те, що при розгляді даної справи необхідно врахувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 755/5374/18, № 6-691цс15, 754/1114/15-ц та інших наведених в позовні заяві в яких Верховий Суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі реальної вартості понесених витрат, на відповідача як на винну особу покладається обов`язок відшкодувати потерпілому різницю між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи, тому що їх зроблено за інших фактичних обставин справ. Зокрема у справі № 755/5374/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі реальної вартості понесених витрат, на відповідача як на винну особу покладається обов`язок відшкодувати потерпілому різницю між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи. Обґрунтовуючи зазначений висновок, колегія суддів посилалася на висновок Верховного Суду України, зроблений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Проте, в справі № 6-2808цс15, у якій Верховний Суд України 20 січня 2016 року сформулював застосований Верховним Судом у справі № 755/5374/18 висновок, розмір страхової виплати не визначався угодою між потерпілим та страховиком. Тому наведений правовий висновок не може бути застосований до правової ситуації, коли потерпіла особа та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом його погодження відповідно до п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підлягає стягненню франшиза в розмірі 2600,00 грн, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 152,58 грн судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 3, 6, 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування», ст. 386, 395, 396, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5) 2600,00 грн (дві тисячі шістсот гривень) у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 152,58 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ),

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп», м.Київ, вул.Глибочицька,44,.

Повний текст рішення складений 17.03.2023.

Суддя: