Справа №751/3564/15-ц
Провадження №6/751/200/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_1 про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» в особі генерального директора Іжаковського О.В. звернулось до суду з заявою, в якому просять замінити стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі № 751/3564/15-ц, поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів.

Заявлені вимоги мотивують тим, що Новозаводським районним судом м. Чернігова 08.05.2015 було винесено ухвалу про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі №751/3564/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором. Зазначають, що 14.11.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №4-АБ/К1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» та набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту №500934002. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу №2019-1К1/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500934002. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500934002. У зв`язку з цим, з посиланням на ст. 442 ЦПК України, вказують на наявність підстав для заміни стягувача. Також ТОВ «Вердикт Капітал» пропустило строк звернення до суду з вимогою про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання з тих підстав, що у ПАТ «Альфа-Банк» відбулись кадрові зміни, скоротилася чисельність штату, виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів. Після придбання ТОВ «Вердикт Капітал» частини кредитного портфелю від ПАТ «Альфа-Банк» виникла необхідність у передачі великої кількості кредитних справ, що є довготривалою процедурою, що стало причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Представник заявника в заяві про заміну сторони виконавчого провадження просить розгляд справи проводити без їх участі.

У відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність учасників справи, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.05.2015 ПАТ Альфа-Банк видано виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз у складі судді Бендик О.В. (одноособово) по цивільній справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 41564,23 грн та судових витрат, а саме витрат по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн (а.с. 22).

22.05.2015 року представником стягувача отримано виконавчий лист (а.с.26).

14.11.2016 між АТ Альфа-Банк (Клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 4-АБ/К1, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору, в тому числі і щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.116-122, 123-125).

26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Веста» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, в тому числі і щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.126-136, 137-139).

16.01.2019 між ТОВ «ФК «ВЕСТА» (Первісний Кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий Кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого Первісний Кредитор відступає Новому Кредитору належне йому Право Вимоги до Боржників, а Новий Кредитор зобов`язується прийняти Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, в тому числі і щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.140-149, 150-152, 153).

Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на час розгляду судом заяви про заміну сторони у справі, відсутні відомості щодо відкритих виконавчих проваджень, де стягувачем є ПАТ «Альфа Банк», а боржником ОСОБА_1 (а.с. 172).

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника, усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ст.433 ЦПК України).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили (08.05.2015), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21 дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за у мови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21 зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ч.2 ст. 26 Закону №606-Х1V), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником порушено перед судом лише в лютому 2023 року.

Заявник обґрунтовуючи свій висновок про поважність причин пропуску строку посилався на процедуру ліквідації банку. Інших поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ТОВ «Вердикт Капітал» не зазначило.

Так, 08.05.2015 року видано виконавчий лист стягувачу.

Матеріали справи не містять інформації з приводу пред`явлення стягувачем виконавчого листа у строк до 08.05.2016 року для його виконання.

Отже, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання сплив ще до придбання ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 у даній справі.

Суд не приймає доводи заявника, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин, оскільки процес скорочення штатів не перешкоджав ПАТ «Альфа-Банк» пред`явити виконавчі листи до примусового виконання, у передбачений законом строк, а заявник ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі інші фінансові компанії, укладаючи договори про відступлення права вимоги, повинні були і мали можливість перевірити стан заборгованості за кредитним договором, стан виконання рішення суду від 18.12.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на виконання якого банку було видано виконавчий лист ще 08.05.2015 року.

Отже, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України поважності причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, у зв`язку пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні підстави і для заміни сторони стягувача у виконавчому листі.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, 258, 260, 354-355, 442 ЦПК України, ст.11, 512 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_1 про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Яременко