печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Рябошапко М.О.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Хитрової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зменшення загального розміру заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № MRIPGK04000029, за умовами якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 26 вересня 2006 року по 23 вересня 2021 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17000,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також у розмірі 2988,03 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця в період сплати у розмірі 0,21% від суми виданого кредиту.

В цей же день, 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № MRIPGK04000029/1.

Також, 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки.

Зазначав, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 09 жовтня 2017 року (справа №264/3421/16-ц) позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №MRIPGK04000029 від 26.09.2006 року станом на 04 квітня 2016 року в загальній сумі 12901,47 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 11217,26 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 1455,61 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 228,60 доларів США.

У подальшому, Іллічівським районним судом м. Маріуполя на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.

29 квітня 2021 року ОСОБА_2 склав, підписав та направив до АТ КБ «ПриватБанк» запит про надання інформації.

14 травня 2021 року позивач звернувся АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року, який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті.

09 липня 2021 року ОСОБА_2 склав, підписав та направив до відповідача заяву про доповнення до заяви про проведення реструктуризації.

Вказував, що 21 жовтня 2021 року на адресу позивача надійшов лист №20.1.0.0.0/7-211021/25553 від Банку, в якому було повідомлено про задоволення заяви ОСОБА_2 про проведення реструктуризації зобов`язань за вказаним кредитним договором та було запропоновано схему реструктуризації кредиту та надано заявнику новий графік платежів. Також, у даному листі був зазначений розмір заборгованості за кредитним договором -130 757 грн. 05 коп.

Вважає вказаний розмір заборгованості, визначений Банком після проведення реструктуризації, необґрунтованим, не підтвердженим детальним розрахунком заборгованості по платежам та розподілам на тіло кредиту, відсотки, пеню, винагороди за надання фінансового інструменту, тощо, історію здійснення платежів, випискою по рахункам обліку заборгованості порахований невірно, оскільки 06 серпня 2015 року позивач, на виконання умов кредитного договору, здійснив останній платіж після чого припинив внесення щомісячних платежів щодо повернення суми кредиту та процентів, оскільки вважав, що в поновному обсязі виконав зобов`язання щодо сплати коштів за кредитом.

Також зазначає, що за правилами п.12 ч.7 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дата проведення реструктуризації є саме 19 травня 2021 року, тобто день отримання Банком такої заяви.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та зменшити загальний розмір заборгованості за кредитним договором MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , змінений після реструктуризації зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором з 130 757 грн. 05 коп. до 0 ,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду мі. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року дану цивільну справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2022 року Печерського районного суду м. Києва визначено головуючого суддю Бусик О.Л.

Ухвалою судді від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі для розгляду за правилами спрощеного провадження.

16 травня 2022 року від ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , надійшло клопотання про витребування із АТ КБ «ПриватБанк» документів та відомостей.

Ухвалою суду від 18 травня 2022 року клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено.

Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» наступні документи: історію здійснення платежів за Кредитним договором № ММРОК04000029 від 26.09.2006 року; інформацію про дату здійснення кожного платежу; суму кожного здійсненого платежу; інформацію про призначення кожного здійсненого платежу; суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом грошового зобов`язання, за Кредитним договором; детальний розрахунок заборгованості по платежам та розподілам на тіло, відсотки, пеню, комісію; кредитну справу; загальну суму заборгованості в доларах США; загальну суму заборгованості у гривнях; залишок заборгованості по тілу кредиту; прострочену заборгованість по тілу кредиту; зменшену на день реструктуризації суму заборгованості із сплати процентів; зменшену на день реструктуризації сукупну суму заборгованості із сплати кредиту; український індекс ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб, який був використаний Банком при проведенні реструктуризації; курс конвертації з долара США у гривну при проведенні реструктуризації; розмір кредиту у гривнах по тілу та відсоткам окремо за результатами обчислення при реструктуризації (а.с.59-59 зв.)

05 грудня 2022 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких Банк заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що оспорювана позивачем реструктуризація проведена Банком у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування» та змінами, які внесені до нього Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13 квітня 2021 року.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №MRIPGK04000029, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 26 вересня 2006 року по 23 вересня 2021 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17000,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також у розмірі 2988,03 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця в період сплати у розмірі 0,21% від суми виданого кредиту.

Цим же кредитним договором передбачено, що погашення заборгованості за договором здійснюється у такому порядку: щомісяця у період сплати, за який приймається період з 24 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 241,55 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії.

В цей же день, 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № MRIPGK04000029/1.

Також, 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки.

Судом також було встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 09 жовтня 2017 року (справа №264/3421/16-ц) позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26.09.2006 року станом на 04 квітня 2016 року в загальній сумі 12901,47 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 11217,26 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 1455,61 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 228,60 доларів США.

При розгляді даної справи було встановлено, що позичальником ОСОБА_2 неналежним чином виконувалось зобов`язання щодо сплати кредитних коштів за кредитним договором №№ MRIPGK04000029, внаслідок чого станом на станом на 04 квітня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 12901,47 доларів США.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або односторонню зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Відповідно до п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Підпуктами 6,7 вказаного Закону визначено, що за результатами проведення реструктуризації на позичальника (особу, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) покладається такий вичерпний перелік зобов`язань перед кредитором:

сплачувати суму заборгованості із сплати кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації, рівними частинами щомісяця (починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць) протягом 10 років з дня проведення реструктуризації, а якщо договором, відповідно до якого надано кредит, встановлено пізніший строк повного погашення суми кредиту, - протягом такого строку;

сплатити суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації;

сплачувати проценти за користування кредитом за період з дня проведення реструктуризації, що нараховуються на непогашений залишок суми кредиту в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація), збільшеного на один процентний пункт.

Надалі розмір процентів за користування кредитом змінюється через кожен календарний рік з дня проведення реструктуризації та встановлюється у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який здійснюється зміна розміру процентів за користування кредитом), збільшеному на один процентний пункт.

Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця, починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації;

сплатити пеню за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого абзацами другим - четвертим цього підпункту, починаючи з дев`яностого дня після дня проведення реструктуризації, у розмірі половини облікової ставки Національного банку України;

оплачувати здійснення страхування, якщо такий обов`язок передбачений договором або договором іпотеки.

Підпуктом 8 вказаного Закону визначено, що погашена до дня проведення реструктуризації сума неустойки, крім суми неустойки, погашеної шляхом прощення, зараховується, як погашення існуючого станом на день, що передує дню проведення реструктуризації, непогашеного залишку суми кредиту (в першу чергу) та заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації (у другу чергу).

З матеріалів справи слідує, що 29 квітня 2021 року ОСОБА_2 склав, підписав та направив до АТ КБ «ПриватБанк» запит про надання інформації.

14 травня 2021 року позивач звернувся АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року, який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті.

09 липня 2021 року ОСОБА_2 склав, підписав та направив до відповідача заяву про доповнення до заяви про проведення реструктуризації.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви позивача АТ КБ «ПриватБанк» було прийнято рішення про проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом, на наступних умовах:

Сума заборгованості за кредитом становить 130 757 грн. 05 коп., кінцевий термін повернення кредиту 11 жовтня 2031 року (включно); процентна ставка за користування кредитом - тип процентної ставки - не змінювана. Дата проведення реструктуризації 12 травня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

В постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2020 року (справа № 560/898/16-ц) висловлено висновок, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Звертаючись з даним позовом до суду стороною позивача було зазначено, що ОСОБА_2 , після ухвалення рішення суду, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було сплачено 26 066,68 доларів США, а тому вважає, що заборгованість у останнього за кредитним договором відсутня, внаслідок чого сума реструктуризації підлягає зменшенню до 0 ,00 грн. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не було надано та не було доведено належними, достовірними та допустимими доказами про те, що вказаний розрахунок заборгованості Банку, здійснений після реструктуризації, є невірним та таким, що здійснений в порушення вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року. Крім того, позивач, погоджуючись із даним розрахунком заборгованості, визначеним Банком після проведення реструктуризації, його виконував.

Посилання позивача на роздруківку, зроблену за допомогою калькулятора реструктуризації валютного кредита (v.2.0), за якою заборгованість за реструктуризацією складає 0,00 гривень, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний розрахунок не є належним та достовірним доказом на підтвердження позовних вимог та не спростовує розрахунок розміру заборгованості, визначений Банком після проведення реструктуризації. Вказаний розрахунок ґрунтується на матеріалах справи та сумнівів у суду не викликає.

Також суд першої інстанції вважає на необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.1,2,4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Внаслідок проведення реструктуризації на підставі п. 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» відбувається зміна зобов`язань позичальника за договором про споживчий кредит, а отже, така реструктуризація є правочином в розумінні ст.202 ЦК України.

При цьому, цей правочин є двостороннім договором, оскільки реструктуризація здійснюється кредитором на вимогу позичальника відповідно до пп. 3 п .7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» умов.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (пункт 14)).

Звертаючись з вказаним позовом позивач ставив питання про зменшення розміру заборгованості, зміненого після реструктуризації зобов`язань ОСОБА_2 , як позичальника, за кредитним договором з 130 757 грн. до 0,00 грн.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Вимога позивача про зменшення розміру заборгованості, зміненого після реструктуризації зобов`язань позичальника за кредитним договором, не передбачена чинним законодавством, як спосіб захисту прав.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11,526,628,626 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування» та Розділом IV «Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИ Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зменшення загального розміру заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справу, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2023 року.

Суддя О.Л. Бусик