Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/646/22
Провадження № 2/528/22/23
15 березня 2023 року м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вітківського М.О.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без фіксації технічними засобами в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно,-
в с т а н о в и в:
28 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати дійсним правочин, а саме визнати реальним та виконаним договір купівлі-продажу №НГР-81 нерухомого майна, а саме житлового будинку і земельної ділянки площею 0,42 га по АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1 ), який був укладений та зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 19.05.1999 року на Українській універсальній біржі. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. код НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що складається: 1) «А-1» - житловий будинок, 2) «Б» - сарай-гараж, 3) «В» - сарай, 4) «Г» - сарай-літня кухня, 5) «Д» - погріб, 6) «Е» - вбиральня, 7) «№1» - огорожа, 8) «№2» - водогін, 9) ворота, на підставі договору купівлі-продажу №НГР-81 нерухомого майна від 19.05.1999 року, укладеного та зареєстрованого на Українській універсальній біржі.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.05.1999 року позивач уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу №НГР-81, згідно якого позивач придбала нерухоме майно, а саме житловий будинок і земельну ділянку площею 0,42 га по АДРЕСА_1 .
Продавець за договором ОСОБА_3 запропонувала оформити вищевказаний договір купівлі-продажу на Українській універсальній біржі, запевнивши позивача, що дана угода не потребує нотаріального посвідчення.
19.05.1999 року вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між сторонами був укладений в письмовій формі, та відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Українській універсальній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю.
На момент оформлення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки будинок з господарськими спорудами складався з: 1) «А-1» - жилий будинок, 2) «Б», «Б-1» - сарай-гараж, 3) «В» - саж, 4) «Г» - літня кухня, 5) «Д» - погріб, 6) «Е» - вбиральня, 7) «№1» - огорожа, 8) «№2» - кран дворов., земельна ділянка площею 0,42 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства.
Всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки позивачем та продавцем ОСОБА_4 були виконані, тобто будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 покупцем були придбані, продавцю передані грошові кошти у сумі 3000 грн.
Позивач зазначає, що нею виготовлено технічну документацію та проведено оцінку нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 , але постало питання про оформлення права власності на вказане домоволодіння, так як позивач дізналась, що договори укладені на Українській універсальній біржі необхідно було нотаріально посвідчувати. Згідно технічного паспорту виданого ФОП « ОСОБА_5 » від 07.07.2022 житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , складається з: 1) «А-1» - житловий будинок, 2) «Б» - сарай-гараж, 3) «В» - сарай, 4) «Г» - сарай-літня кухня, 5) «Д» - погріб, 6) «Е» - вбиральня, 7) «№1» - огорожа, 8) «№2» - водогін, 9) ворота.
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №007724 позивачу на підставі договору купівлі-продажу №НГР-81 від 19.05.1999 року належить земельна ділянка 0,42 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка розташована в с. Мар`янівка Гребінківського району Полтавської області.
Вказує, що на час укладення договору купівлі-продажу в травні 1999 року ні позивач ні ОСОБА_4 не знали, що правочин у відповідності до ст.47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу» відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.
Ухвалою суду від 01.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого засідання на 30.08.2022 року о 11.30 год. з викликом сторін (а.с.31-33).
30.08.2022 року з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи з Гребінківської державної нотаріальної контори витребувано інформацію чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_2 від 06.08.2002 року) (а.с.39).
19.09.2022 року на запит суду з Гребінківської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкова справа №113/2003 після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться Полтавському обласному державному нотаріальному архіві (а.с.50,51).
26.09.2022 року ухвалою судді витребувано у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві (м. Полтава, вул. Шевченка, 13) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_2 від 06.08.2002 року) (а.с.54-56).
03.11.2022 року з Полтавського обласного державного нотаріального архіву надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №113/2003 після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 70-79).
Ухвалою суду від 07.11.2022 року замінено первісного відповідача територіальну громаду в особі Гребінківської міської ради на належного відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , належним відповідачем у даній цивільній справі (а.с.86-89).
12.01.2023 року постановлено ухвалу суду, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.01.2023 року о 10 год. 00 хв. Опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в судове засідання, призначене на 10 год 00 хв. 27 січня 2023 року відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.108-110).
27.01.2023 року розгляд справи відкладено на 02.03.2023 року о 09 год. 30 хв. у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.
02.03.2023 року розгляд справи відкладено на 15.03.2023 року о 16 год. 0 хв. у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання.
15.03.2023 позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, якою просить проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.125).
В судові засідання призначені на 23.11.2022, 26.12.2022, 12.01.2023, 27.01.2023, 02.03.2023, 15.03.2023 відповідач не з`явивсь. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судова кореспонденція відповідачем не отримана, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.116). Крім того, відповідач викликався до суду шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області. Від нього не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву не подавав.
З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи.
Представник третьої особи: Українська універсальна біржа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань суду про розгляд справи у його відсудність не надав.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи подану заяву позивача про розгляд справи у його відсутність та повторну неявку відповідача в судове засідання, суд розглядає справу з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 15.03.2023 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з Договором купівлі-продажу № НГР-81 від 19.05.1999 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 , яка діяла через брокера брокерської контори № НОМЕР_3 , житловий будинок і земельну ділянку 0,42га за адресою: АДРЕСА_1 і який складався з: 1) «А-1» - жилий будинок (житлова площа 22,0 кв.м.), 2) «Б», «Б-1» - сарай-гараж, 3) «В» - саж, 4) «Г» - літня кухня, 5) «Д» - погріб, 6) «Е» - вбиральня, 7) «№1» - огорожа, 8) «№2» - кран дворов., земельна ділянка площею 0,42 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства (а.с.08).
Відповідно до п.6.5 вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Українській універсальній біржі на підставі ст. 15 Законом України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року і не підлягав нотаріальному посвідченню, біржовий контракт №НГР-81 від 19.05.1999 року (а.с.8).
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, який виготовлено ФОП ОСОБА_5 , станом на 06.07.2022 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 , складається з: 1) «А-1» - житловий будинок, 2) «Б» - сарай-гараж, 3) «В» - сарай, 4) «Г» - сарай-літня кухня, 5) «Д» - погріб, 6) «Е» - вбиральня, 7) «№1» - огорожа, 8) «№2» - водогін, 9) ворота (а.с. 11-14).
Із Інформаційної довідки ФОП ОСОБА_5 №1030 від 06.07.2022 року, вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в КП Лубенському МБТІ в книзі №2 реєстровий №887 за ОСОБА_1 . Документи, що стверджують право особистої власності: договір купівлі-продажу №НГР-81 від 19.05.1999 року, виданий Українською універсальною біржею (а.с.15-19)
Згідно звіту ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» від 07.07.2022 року про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями», ринкова вартість об`єкту оцінки за адресою: АДРЕСА_1 становить 43 058 грн.(а.с.9, 9зворот).
Із довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 01.07.2022 року №600 вбачається, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в КП Лубенському МБТІ в книзі №2 реєстровий №887 за ОСОБА_1 в цілому, згідно договору купівлі-продажу №НГР-81 від 19.05.1999 року, виданого Українською універсальною біржею (а.с.10).
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №007724 позивачу на підставі договору купівлі-продажу №НГР-81 від 19.05.1999 року належить земельна ділянка 0,42 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка розташована в с. Мар`янівка Гребінківського району Полтавської області (а.с.20).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5076 від 19.07.2022 року, виданої Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).
Згідно витягу із погосподарської книги №1 Мар`янівської сільської ради за 1996-2000 р.р., виданого Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської ради від 18.07.2022 року №03-36/1-30, що на момент вчинення договору купівлі-продажу від 19.05.1999 року за адресою: АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_4 була зареєстрована одна голова домогосподарства ОСОБА_4 , 1928 р.н., котра вибула згідно цього ж запису 07.06.1999 р. у м. Комсомольськ, Полтавської області (а.с.24).
Згідно витягу із погосподарської книги №1 Мар`янівського старостинського округу за 2016-2023 р.р., виданого Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської ради від 18.07.2022 року №03-36/1-31, що за номером об`єкта по господарського обліку 01-0060-1 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , 1953 р.н.; ОСОБА_6 , 1978 р.н. (а.с.23).
Із матеріалів справи вбачається, що продавець за договором купівлі-продажу №НГР-81 від 19.05.1999 року ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Шрамківка, Драбівського району, Черкаської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради Драбівського району, Черкаської області, актовий запис №34 (а.с.21).
Предметом судового розгляду у цій справі є визнання договору дійсним та визнання права власності.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК).
За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.
Згідно зі ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві.
Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається.
Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в ЦК України.
Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).
Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом
Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість (постанова Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц ).
Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).
До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
За наслідком судового розгляду судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки було оформлено на Українській універсальній біржі, визначено всі істотні умови договору, передано предмет договору покупцю ОСОБА_1 та продавцем було отримано грошові кошти за продаж нерухомого майна. Проте, спірний договір залишився не посвідчений нотаріально, а позивач втратив можливість посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка є продавцем за договором, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та матеріалами спадкової справи № 113/158. Як слідує з договору купівлі-продажу № НГР-81 від 19.05.1999 року зареєстрованого Універсальною біржою, продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_1 діяли через брокерів брокерської контори, а від так були членами Української універсальної біржі. Укладений договір купівлі-продажу відповідав дійсності та законності. Реєстрація комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на травень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», тому позивач ОСОБА_1 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на житловий будинок і земельну ділянку і правомірно володіє нерухомим майном. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році.
Таким чином, суд вбачає підстави для визнання правочину дійсним відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин у цій справі. Зазначене є підставою для визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами і земельну ділянку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 47, ч.4, 153, 224, 227 ЦК УРСР (від 18.07.1963р.), ст.ст. 220, 317, 319, 321, 328, 334, 526 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 89, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати дійсним правочин, а саме визнати реальним та виконаним договір купівлі-продажу №НГР-81 нерухомого майна житлового будинку і земельної ділянки площею 0,42 га по АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1 ), який був укладений та зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 19.05.1999 року на Українській універсальній біржі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що складається: 1) «А-1» - житловий будинок, 2) «Б» - сарай-гараж, 3) «В» - сарай, 4) «Г» - сарай-літня кухня, 5) «Д» - погріб, 6) «Е» - вбиральня, 7) «№1» - огорожа, 8) «№2» - водогін, 9) ворота, на підставі договору купівлі-продажу №НГР-81 нерухомого майна від 19.05.1999 року, укладеного та зареєстрованого на Українській універсальній біржі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, роз`яснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ).
Суддя М. О. Вітківський