Справа №601/2063/22
Провадження № 2/601/73/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року

Кременецькийрайонний суд Тернопільськоїобласті в складі:

головуючогосудді Шульгач Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Бонюкевич І.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариствокомерційний банк«Приватбанк» звернулосяв судз позовомдо відповідача ОСОБА_1 простягнення заборгованостіза кредитнимдоговором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що24.12.2007 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №ТЕК0GL00000081, згідно якого АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 46500 доларів США на термін до 23.12.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач належним чиномне виконав покладених на нього обов`язків, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 29.09.2022 року становить 192236,68 доларів США, а саме: 33116,44 доларів США заборгованість за кредитом, 20324,90 доларів США - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 138795,34 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. З урахуванням відсутності обов`язку вимагати повернення повної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33116,44 долари США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2022 року складає 1210737,05 грн. станом на 29.09.2022 за кредитним договором №ТЕК0GL00000081 від 24.12.2007 та судові витрати у справі.

Представник відповідача адвокат Сідорова І.А. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позовної заяви АТКБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв`язку зі пропуском строку позовної давності. Посилається на те, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року у справі №601/183/15-ц спірнийкредитний договір розірвано. 21 вересня 2016 року рішення набрало законної сили. Саме з цього моменту у АТ КБ «Приватбанк» виникло право на позов, однак позовна заява зареєстрована судом 27 жовтня 2022 року, тобто подана позивачем після спливу шестирічного строку з дня виникнення права на позов та зі спливом встановленого строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сідорова І.А. в судове засідання не з`явилися, однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності в задоволенні позову просять відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

08.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи:

24.12.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір TEK0GL00000081, згідно якого кредитні кошти надаються позичальникові на строк з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2027 року у вигляді непоповлювальної лінії в розмірі 46500 дол. США на купівлю квартири , а також 4500 дол. США на сплату страхових платежів , зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,87 % на місяць на суму залишку заборгованої за кредитом та інших платежів; Погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця з «24» по «29» число шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 421,72 доларів США (п.7.1 договору).

За змістом п. 2.2.4 Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту в порядку і строки, передбачені п. 2.3.3 та 7.1 цього договору.

У пункті 2.3.3 Кредитного договору передбачено події, у випадку настання яких банк має право зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту та здійснити дострокове розірвання договору в односторонньому або судовому порядку.

Зокрема, відповідно до підпункту «б» пункту 2.3.3 Кредитного договору у випадку розірвання договору в судовому порядку в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання договором.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства.

Згідно п. 4.5 кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені за даним кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року кредитний договір TEK0GL00000081 від 24.12.2007, який укладений між ПAT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 розірвано.

21.09.2016 вищевказане рішення суду вступило в законну силу.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заборгованість за тілом кредиту становить 33116, 44 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосувати наступні норми матеріального права.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

В силу вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч.1 ст.530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року кредитний договір TEK0GL00000081 від 24.12.2007, який укладений між ПAT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 розірвано. Зазначене рішення набрало законної сили 21.09.2016.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються; якщо договір розривається у судовому порядку зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за ним договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 761/25220/18 (провадження № 61-13855св20) та № 1/503-9/147 від 29.10.2019.

Таким чином, з 21 вересня 2016 року, з моменту набрання законної сили рішенням суду № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року про розірвання кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути кредитору заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, що кореспондується із моментом виникнення права вимоги у кредитора щодо стягнення в позичальника такої заборгованості.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом указаної норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

При цьому, право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 29.08.2022 року у справі № 219/1316/16-ц.

Метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10.11.2022 року у справі № 338/208/20-ц.

Впорядку, ст. 267 ЦК України, стороною відповідача було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представником позивача суду не було подане клопотання про поновлення строків позовної давності із наведенням поважності причин пропуску. Доказів, які б підтверджували переривання строку позовної давності чи наявності підстав для його зупинення суду також не надано.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом встановлено, що враховуючи положення пункту 7.1. кредитного договору, строк виконання основного зобов`язання було змінено, тому у позичальника виникло зобов`язання виплатити суму заборгованості по кредиту 21.09.2016 року ( строк набрання законної сили рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року), а кредитор (банк) зобов`язаний був звернутись до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права, з урахуванням положень пункту 4.5. кредитного договору щодо встановленого сторонами п`ятирічного строку позовної давності, в строк не пізніше 21 вересня 2021 року, тобто до початку введення воєнного стану на території України (24.02.2022), а натомість звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 лише 27.10.2022, тобто зі спливом строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996р. за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011р. за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос`протии Росії ).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263, 265, 274, 279, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527,530, 549, 553, 611, 624, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовитиу зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Дніпро вул.Набережна Перемоги,50, індекс 49094;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місцепроживання: АДРЕСА_1 ;

Головуючий: