Справа № 510/392/22
Провадження № 2/510/342/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.23 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

- при секретарі Івановій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.2021 року він був звільнений з ДП «Ренійський морський торговельний порт», у зв`язку з виходом на пенсію, наказом № 120-П. В період трудових відносин, заробітна плата виплачувалась позивачу нерегулярно та не в повному обсязі. На час звільнення, відповідачем не було виконано зобов`язань по виплаті всіх сум, що належали до виплати позивачу відповідно до приписів ч.1 ст.116 КЗпП України. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.11.2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості з заробітної плати у розмірі 64601,20 грн.Зазначена заборгованість була перерахована позивачу 02 лютого 2022 року, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» за рахунком належним позивачу. Відповідно до довідки відповідача б/н, розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивачу за період з 09.10.2021 року по 03.02.2022 року складає 22 082 (двадцять дві тисячі вісімдесят дві) грн. 50 коп.

З врахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 117 КЗпП України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та витрат зі сплати судового збору.

У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Направив до суду відзив на позовну заяву, в який просив позов задовольнити частково та зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача з 22082,50 до 1789,45 грн.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: довідка-розрахунок ДП «Ренійський морський торговельний порт» б/н, видана ОСОБА_1 , розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 22082,50 грн. за період з 09.10.2021 р. по 03.02.2022 р.; постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 68088118 від 03.02.2022 р., сума до стягнення 64601,20 грн.; копія виписки АТ КБ «Приват Банк» за рахунком відкритим ОСОБА_1 за період 01.02.2022 05.02.2022 р.; копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , виданий 29.12.2015 р. Ренійським РС ГУДМС України в Одеській обл., серія НОМЕР_1 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 08.10.2021 позивач звільнений з ДП «Ренійський морський торговельний порт», у зв`язку з виходом на пенсію, наказом № 120-П. На час звільнення, відповідачем не було виконано зобов`язань по виплаті всіх сум, що належали до виплати позивачу відповідно до приписів ч.1 ст.116 КЗпП України. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.11.2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості з заробітної плати у розмірі 64601,20 грн. Фактично із позивачем було проведено повний розрахунок лише 03.02.2022 р., про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.02.2022 р. ВП № 68088118. Таким чином, перед позивачем створилась заборгованість по виплаті середнього заробітку час затримки розрахунку за період з 09.10.2021 р. по 03.02.2022 р. у сумі 22082 грн. 50 коп. із утриманням податків, що підтверджується довідкою-розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період б/н.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву підтвердив обставити викладені у позовній та зазначив, що розмір середньої заробітної плати, що має бути виплачений позивачеві у зв`язку із затримкою в остаточному розрахунку при звільненні за період з 09.10.2021 (наступний день після звільнення) по 03.02.2022 року включно ( 58 днів затримки ) становить 22 082,50 грн. ( 472,96 грн. х 58). Однак представник відповідача просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). Розрахунок провести на підставі даних НБУ про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні, а саме розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя, за розрахунком представника відповідача він складає 1789 грн. 45 коп. Дану суму відповідач вважає справедливою, пропорційною та такою, що відповідає обставинам справи.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 116 КзпП України, регламентовано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

З наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку ДП «Ренійський морський торговельний порт» б/н, розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 09.10.2021 р. по 03.02.2022 р. складає 22082 грн. 50 коп., яка складає розмір позовних вимог. У відзиві відповідач навів такий самий розрахунок та підтвердив обставини викладені у позовній заяві.

Що стосується вимог відповідача про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, суд зазначає наступне.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 761/9584/15-ц було здійснено відступ від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вказано, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до п. 92 Постанови з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Тому Велика Палата Верховного Суду також відступає від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробіткузалежить від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідач у відзиві зазначив, що з 11.01.2020 р. виконавчою службою було накладено арешт на всі банківські рахунки підприємства, що призвело до неможливості виконання відповідачем обов`язку за договірними відносинами, виплачувати заробітну плату працівникам і своєчасно здійснювати оплату податків, зборів та обов`язкових платежів. Однак, відповідачем не надано жодного доказу того, що на момент звільнення позивача, у зв`язку з виходом на пенсію, підприємство не мало змогу виплатити йому всі належні йому суми відповідно до вимог ст. 116 КзПП.

Стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд вважає справедливим і таким, що буде відповідати обставинам справи задоволення позивних вимог в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» (68802, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, ) на користь ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_2 ) суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 22 082 (двадцять дві тисячі вісімдесят дві) грн. 50 коп.

Стягнути з ДП «Ренійський морський торговельний порт» () на користь ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін