печерський районний суд міста києва
Справа № 758/9298/21-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацький Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Кравець Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання рішення протиправним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - відповідач, КП «Київтеплоенерго»), в якому просить визнати недійсним правочин, а саме: нарахування перерахунку за послугу з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року по 31.03.2021 року в розмірі 5 285,64 грн., зробленого відповідачем у травні 2021 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що договір № 30200 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню був укладений між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») та позивачем 10.09.2015 року.

З 01.05.2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Києві є КП «Київтеплоенерго».

З 01.05.2018 року житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в м. Києві надає відповідач на підставі публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, який був опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , в якому розташована належна позивачу квартира № 13 , має будинковий вузол комерційного обліку теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року № 1082 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію та послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин; далі - Правила № 630), а саме: п. 31 «Виконавець має право:» після абз. 5 доповнено новим абзацом «5) прийняти рішення щодо зміни розміру нарахувань за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води», а також доповнено Правила розділом, у тому числі, п. 50: «У разі зміни для виконавця протягом опалювального сезону ціни природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника), що використовується для виробництва теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, виконавець відповідних послуг може прийняти рішення щодо зміни розміру нарахувань за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для споживачів. Підставою для зміни розміру нарахувань за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води є умова, коли ціна природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника), придбаного виконавцем у відповідному місяці опалювального сезону, є нижчою від ціни природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника), що врахована у структурі тарифів на теплову енергію та відповідно тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, встановлених уповноваженими органами.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно провів перерахунок у травні 2021 року, оскільки коригування ціни газу має відображатись відповідно до Постанови № 1082 шляхом застосування коефіцієнту перерахунку. Так, коригування ціни послуги з централізованого опалення можливо лише у випадку зменшення ціни газу, а в інших випадках - лише на підставі відповідної постанови Кабінету Міністрів України або розпорядження Київської міської державної адміністрації.

При проведенні перерахунку в травні 2021 року відповідач провів не коригування, а повне зняття методом «Сторно» попереднього нарахування (сум перерахунку, зробленого відповідачем у грудні 2020 року) за період з 01.12.2019 року по 30.04.2020 року і первинного нарахування за період з 01.11.2020 року по 31.03.2021 року, після чого відповідач провів нове нарахування плати за послугу з централізованого опалення шляхом перерозподілення Гкал будинкового лічильника.

Відповідач безпідставно завищив базу для проведення перерахунку в травні 2021 року на 9,5962 Гкал або 12 390,03 грн., за період з 01.12.2019 року по 30.04.2021 року безпідставно включив до бази проведення розрахунку плати за централізоване опалення споживачам, що не мають квартирного вузла обліку теплової енергії (КВОТЕ), суму плати за опалення місць загального користування в розмірі 12 390,03 грн.

Відповідач неправомірно застосував Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 року за № 1502/32954 (далі - Методика № 315), при проведенні перерахунку до договорів, укладених до 01.05.2019 року, оскільки її застосування можливо лише при переході на нові договірні відносини між споживачем та виконавцем комунальної послуги.

Оскільки для проведення перерахунку у травні 2021 року відповідач використовував тариф 38,50 грн., який вказано в рахунку-повідомленні за травень 2021 року, то перерахунок проводився не на підставі звернень споживачів з уточненням інформації, а на підставі розподілення, встановленої відповідачем на власний розсуд суми, між споживачами послуги централізованого опалення, що не мають індивідуального засобу комерційного обліку тепла, у відповідності до опалювальної площі квартири незалежно від того, чи оснащений багатоповерховий будинок вузлом комерційного обліку тепла.

Відтак, нарахування відповідачем перерахунку за послугу з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року по 31.03.2021 року в розмірі 5 285,64 грн. не відповідає п. 27 (4) публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 01.05.2018 року, п.п. 12, 15, 18 Правил № 630, п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та порушує права позивача як споживача комунальної послуги.

Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. 42 Конституції України, п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 12, 15, 18 Правил № 630, Методики № 315 позивач звернулась до суду з указаним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року цивільну справу за вищевказаним позовом передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго» про визнання рішення протиправним залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго» про визнання рішення протиправним та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.04.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2022 року розгляд справи відкладено на 12.09.2022 року.

18.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзив обґрунтований тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Крім того, умова коригування плати за надану послугу (перерахунок) чітко встановлена ст. 18 Правил № 630. Також на момент виникнення спірних правовідносин у позивача не було встановлено індивідуального засобу обліку теплової енергії. За особовим рахунком позивача у травні 2021 року здійснено перерозподіл обсягу спожитої послуги з ЦО та перерахунок нарахувань (донарахування) за послугу з ЦО за період грудень 2019 року - травень 2021 року відповідно до показань будинкового засобу обліку. Крім того, з моменту оприлюднення відповідних рекомендацій Антимонопольного комітету України відповідач утримався від застосування Методики № 315 під час розрахунків з позивачем як споживачем, з яким не укладено договір відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

01.09.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що твердження відповідача щодо застосування Методики № 315 не відповідають дійсності. Крім того, зазначені інші доводи, які вже викладені позивачем у позовній заяві. Також позивач указує, що представник відповідача наводить відмінні від викладених у листах відповідача підстави нарахування перерахунку, а саме зміну показників будинкового засобу обліку.

12.09.2022 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких він вказує, що наразі залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію Закону № 2189-VІІ, та до вказаних договорів не передбачено можливості застосування виконавцями послуг Методики № 315. Договори про надання комунальних послуг, що були укладені до 01.05.2019 року, передбачають застосування положень Правил № 630 та Методики № 359. КП «Київтеплоенерго» відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» застосувало надані рекомендації задля недопущення порушення законодавства у сфері захисту економічної конкуренції і у липні 2021 року відповідачем було проведено відповідний перерахунок. Підстави для проведення перерахунку є обґрунтованими та цілком законними. Також позивачем не подано окремої заяви про зміну предмету позову, а відтак ці вимоги не можуть бути взяті до уваги. Відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

20.09.2022 року до суду надійшла заява позивача щодо підстав зміни порядку позовного провадження, у якій вона просить прийняти до розгляду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, додане до заяви.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2022 року розгляд справи відкладено на 06.12.2022 року.

17.11.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача по справі, в яких відповідач зазначає, що перерахунок проведений у травні 2021 року на суму 5 285,64 грн., що є предметом розгляду даної справи, було проведено за період з грудня 2019 року по березень 2021 року у зв`язку з перерозподілом наданої послуги з постачання централізованого опалення, зумовленого в уточнених наданих показань квартирою засобів обліку споживачами будинку. Норма ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» не містить виключень щодо споживачів, які не мають квартирних засобів обліку. Позивач неодноразово звертає увагу на метод проведення перерахунку, алгоритм якого закладено програмно-апаратним комплексом, який використовується в роботі підприємства та є його господарською діяльністю. Нарахування плати за опалення місць загального користування не є предметом позову, оскільки предметом позову є саме сума перерахунку, зумовлена в уточнених наданих показань квартирних засобів обліку, а не порядок нарахувань за опалення місць загального користування. Зараховуючи кошти для погашення існуючої заборгованості за договором цесії, відповідач діє в межах чинного законодавства.

03.11.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на заперечення на відповідь на відзив від 09.09.2022 року № 3ПР/390/22, у якій, зокрема, позивач вказує, що Методика № 315 може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг; до того часу нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватись за чинними договорами та правилами. Відповідач мав керуватись: для договорів, укладених до 01.05.2019 року - Методикою № 359; для нових договорів, укладених після 01.05.2019 року - Методикою № 315. У травні 2021 року відповідач здійснив не коригування плати за надану послугу з централізованого опалення згідно з п. 16 Правил № 630, а нове нарахування плати на послугу з централізованого опалення згідно з показаннями будинкового засобу обліку відповідно до норм п. 12 Правил № 630 за минулі розрахункові періоди. Позивач просить суд визнати недійсним правочин, а саме нарахування перерахунку за послугу з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року по 31.03.2021 року в розмірі 5 285,64 грн., зробленого відповідачем у травні 2021 року, виходячи з того, що він не відповідає: п. 27 (4) публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 01.05.2018 року; п.п. 12, 15, 18 Правил № 630; п. 3 розд. VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також порушує права позивача - споживача комунальної послуги, захист яких передбачено ч. 4 ст. 42 Конституції України; стягнути з відповідача 908 грн. судових витрат.

01.12.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на письмові пояснення у справі від 16.11.2022 року № 3ПР/465/22, у яких позивач, зокрема, зазначає, що при здійсненні перерахунку позивачу в травні 2021 року відповідач керувався саме положеннями розділу ХІІ Методики № 315, а не положеннями п. 18 Правил № 630; перерахунок за послугу з централізованого опалення, здійснений відповідачем в травні 2021 року на суму 5 282,64 грн. відповідно до Методики № 315, не відповідає умовам публічного договору, укладеного до 01.05.2019 року, та підлягає скасуванню. Неправомірне нарахування відповідачем плати за опалення місць загального користування відповідно до Методики № 315 протягом опалювальних періодів 2019/2020 та 2020/2021 років призвело до необґрунтованого завищення загальної вартості послуг з централізованого опалення для споживачів, що не мають квартирних засобів обліку теплової енергії, та отримання відповідачем неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, перерахованих позивачем за послугу з централізованого опалення протягом опалювального періоду 2019/2020 років на підставі рахунків-повідомлень відповідача. Позивач просить суд визнати недійсним правочин, а саме нарахування перерахунку за послугу з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року по 31.03.2021 року в розмірі 5 285,64 грн., зробленого відповідачем у травні 2021 року, виходячи з того, що він не відповідає: п. 27 (4) публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 01.05.2018 року; п.п. 12, 15, 18 Правил № 630; п. 3 розд. VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також порушує права позивача - споживача комунальної послуги, захист яких передбачено ч. 4 ст. 42 Конституції України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року розгляд справи відкладено на 08.02.2023 року.

Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 року житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в м. Києві надає відповідач на підставі публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, який був опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , в якому розташована належна ОСОБА_1 квартира № 13 .

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину - нарахування відповідачем перерахунку за послугу з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року по 31.03.2021 року в розмірі 5 285,64 грн., позивач обґрунтовує його тим, що це нарахування перерахунку не відповідає п. 27 (4) публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 01.05.2018 року, п.п. 12, 15, 18 Правил № 630, п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та порушує права позивача як споживача комунальної послуги.

Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

За положеннями ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За приписами ст. 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ізп. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 8 Правил № 630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Підприємство здійснює постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води споживачам у м. Києві з 01.05.2018 року.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Згідно з положеннями п. 20 Правил № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно пп. 1 п. 30 Правил № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Таким чином, відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи на їх оплату, а споживає здійснює оплату виставлених рахунків.

Разом з тим, засіб захисту, що визначається ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має бути «ефективним» як у законі, так й на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (&75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєва проти України» від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. Однак, такий спосіб захисту, як здійснення перерахунку та списання з особового рахунку заборгованості, не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягає розгляду в судовому порядку.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Право визначення способу захисту порушеного покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного права.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 462/5889/16-ц міститься правовий висновок, що оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

У справі, що розглядається, повідомлення-рахунки на оплату послуг центрального опалення фактично є претензіями та не свідчать про порушення прав споживача, а є підставою для подальшого звернення виконавця послуг з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на зазначені норми права, висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, та обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 13, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 353-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання рішення протиправним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 16.02.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький