Справа № 344/1492/23
Провадження № 2/344/1280/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши заяву адвоката Остяка Валентина Васильовича, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.02.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

03.03.2023 адвокатом Остяком В.В., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 (позивача по справі) подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить: заборонити вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна:

- паркомісця №ХХІ, загальною площею 18,1 кв.м (літ «А»), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101); 1/2 частки нежитлового приміщення, загальною площею 5031,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта 101).

Заява мотивована тим, що сторона позивача просить суд здійснити поділ придбаного сторонами в шлюбі нерухомого майна, а саме: паркомісця №ХХІ, загальною площею 18,1 кв.м (літ «А»), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101) та 1/2 частки нежитлового приміщення, загальною площею 5031,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта 101). Підставою позову є те, що спірне майно, хоч і зареєстровано за боржником ОСОБА_2 , як титульним власником, однак не належить в йому в повному обсязі, оскільки половина такого майна належить позивачці ОСОБА_1 , як співвласнику. Зокрема, спірне майно набуте боржником ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 під час перебування в шлюбі, а тому презюмується, що дане майно є об`єктом спільної власності подружжя, доки інше не буде спростовано в судовому порядку (постанова ВП ВС 21.11.2018р. у справі № 372/504/17, постанова ВС від 29.01.2020р. у справі №463/5183/17-ц). Тобто, ОСОБА_3 , володіючи спірним паркомісцем, що не потребує доказування та додаткового визнання в судовому порядку, правомірно заявляє вимогу про поділу сіпрного майна. Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 може бути відчужене спірне майно, в тому числі в рахунок погашення його боргів, отриманих не в інтересах сім`ї. Також дане майно може бути обтяжене на користь третіх осіб. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки створює загрозу відкриття нових судових проваджень щодо витребування майна в ОСОБА_4 чи третіх осіб (у випадку відчуження ОСОБА_4 спірного приміщення).

Згідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вказав у своїй Постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 (провадження № 61-38051св18) Верховний Суд України, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу того, що існує реальна загроза порушення прав позивача, що відповідачем приймаються будь які дії щодо відсудження спірного майна, у будь який спосіб, що існує очевидна загроза порушення прав позивача.

Разом з тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Натомість, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надає доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Таким чином, виходячи з необґрунтованості та недоведеності заяви про забезпечення позову, відсутністю доказів імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви адвоката Остяка Валентина Васильовича, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Шамотайло О.В.