Справа № 689/2308/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09.03.2023 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М. М.

за участю:

секретаря судового засідання Грановської Д. А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя на неподільну річ,

встановив:

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Citroen Jumpy SP6S, 2003 року випуску, тип В2 - легковий автомобіль, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1997 см куб, припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль, визнавши за відповідачем право власності на даний транспортний засіб та стягнути з відповідача на її користь компенсацію за належну їй частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя 1/2 ринкової вартості автомобіля в сумі 57668,32 грн., 14417,02 грн. курсової різниці, а всього 72085,34 грн., що еквівалентно 1971,24 доларів США., а також судові витрати по справі.

На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що в період з 2002 по 2018 рік вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08.05.2018. За час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль Citroen Jumpy SP6S, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Даний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, але посвідчити своє право на вказане майно та користуватися ним позивачка не має можливості, оскільки транспортний засіб перебуває у користуванні відповідача і останній вважає його виключно своєю власністю. Так як автомобіль є неподільною річчю, позивачка просить визнати вказаний транспортний засіб об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку його поділу стягнути з відповідача на її користь 1/2 частку вартості даного транспортного засобу, яка згідно висновку експерта складає 115336,64 грн. Водночас, заяві про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог позивачка зазначила, що при визначенні вартості спірного майна експерт посилається на вартість ідентичних транспортних засобів в розмірі 4-5 тисяч доларів США. Експерт здійснював розрахунок курсу валют з розрахунку 100 доларів США становить 2925,49 грн. Станом на 05.10.2022 курси валют суттєво змінилися і за курсом НБУ 100 доларів США становить 3656,86 грн. Тому позивачка просить також стягнути з відповідача курсову різницю в сумі 14417,02 грн.

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала.

Відповідач позов визнав частково - в частині визнання автомобіля Citroen Jumpy SP6S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю сторін, в решті позовних вимог просив відмовити. Як у відзиві на позов, так і в суді пояснив, що автомобіль знаходиться в його гаражі з метою збереження у належному стані, проте він не заперечує проти користування позивачкою автомобілем і в будь-який час готовий дати його позивачці. Крім того відповідач зазначив, що він готовий продати автомобіль, а отримані кошти поділити з позивачкою. Присудження компенсації за частку на неподільну річ, на його думку, може відбуватися лише за ініціативи титульного володільця такого майна, який має виплатити таку грошову компенсацію, адже він зобов`язаний внести її на депозитний рахунок суду. На даний час він неспроможний сплатити позивачці 1/2 частку вартості автомобіля, так як його доходи складаються лише з пенсії, з якої він сплачує аліменти на сина ОСОБА_3 , а також на його утриманні перебувають двоє дітей його дружини від другого шлюбу. Оскільки він заперечує проти набуття ним права власності на автомобіль в цілому, наразі можливо лише визнати спірний автомобіль об`єктом спільної сумісної власності. Також відповідач заперечив проти стягнення курсової різниці, пославшись на те, що курсова різниця може застосовуватися лише до розрахунків, здійснених резидентами в іноземній валюті, або експортно-імпортних операцій, здійснених із нерезидентами. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у національній валюті Україні - гривні, ринкова вартість автомобіля визначена експертом саме у гривні, перед експертом не було поставлено запитання визначити еквівалент вартості транспортного засобу в іноземній валюті - доларах США, а тому підстав для застосування курсової різниці немає.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08.05.2018, яке набрало законної сили 08.06.2021, шлюб між сторонами розірвано.

Під час перебування у шлюбі, 8 липня 2011 року, сторони придбали легковий автомобіль Citroen Jumpy SP6S,2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований за ОСОБА_1 , як власником транспортного засобу, з правом користування даним автомобілем ОСОБА_2 .

Дані обставини підтверджується: рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08.05.2018 у справі №689/777/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с. 11); свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим 08.07.2011 2-им ВРЕР УДАІ м. Городок УМВС України у Хмельницькій області (а.с. 45).

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

З огляду на викладені положення законодавства суд дійшов висновку, що автомобіль Citroen Jumpy SP6S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і у разі його поділу їх частки у цьому майні є рівними.

Позивачка просить поділити майно подружжя так, щоби виділити відповідачеві у власність автомобіль, яким він користується, а їй виплатити компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на цю неподільну річ - 1/2 ринкової вартості останньої.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Разом із тим у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду вказала, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71СК України і статті 365ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Також у вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Така платоспроможність не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. У разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним.

Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України "Про виконавче провадження"). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 209/3085/20 також вказала, що не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоби врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. У такому випадку суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, від 3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Домовленості між позивачем та відповідачем щодо поділу спірного транспортного засобу досягнуто не було. Автомобіль перебуває у користуванні відповідача. Позивачка не має доступу до автомобіля та ним не користується. Позивачка не претендує на те, щоби автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона навпаки дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача.

Згідно висновку експерта № 1547/22-26 від 26.07.2022 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля Citroen Jumpy SP6S , тип В2 - легковий автомобіль, об`єм двигуна 1997 см куб, рік випуску 2003, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 115336,64 грн. (а.с. 38 44). Встановлюючи ринкову вартість вказаного транспортного засобу експерт у своєму висновку як одну із складових використовував встановлений НБУ курс гривні до іноземної валюти, зокрема долару США, який станом на 27.06.2022 становив 2925,49 грн. за 100 доларів США.

В той же час, позивачка у своїй заяві про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача 1/2 ринкової вартості автомобіля в сумі 57668,32 грн., 14417,02 грн. курсової різниці, а всього 72085,34 грн., що еквівалентно 1971,24 доларів США (за курсом НБУ станом на 05.10.2022 100 доларів США = 3656,86 грн).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи і саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь компенсації за 1/2 частку вартості спірного автомобіля в сумі 72085,34 грн. з подальшим припиненням спільної сумісної власності на нього.

При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 910,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 12).

Крім того за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1547/22-26 від 26.07.2022 позивачка сплатила 3397,86 грн. (а.с. 66).

Згідно із ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 910,00 грн. судового збору та 3397,86 грн. судових витрат, а всього 4307,86 грн.

На підставі ст. 183, 319, 364, 365, 368, 370 ЦК України, ст. 60, 68, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати автомобіль автомобіль Citroen Jumpy SP6S , тип В2 - легковий автомобіль, об`єм двигуна 1997 см куб, рік випуску 2003, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Провести поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля Citroen Jumpy SP6S , тип В2 - легковий автомобіль, об`єм двигуна 1997 см куб, рік випуску 2003, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 72085,34 грн. (сімдесят дві тисячі вісімдесят п`ять гривень тридцять чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 910,00 грн. та 3397,86 грн. судових витрат, а всього 4307,86 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.М. Баськов