Провадження номер 2-о/741/18/23
Єдиний унікальний номер 741/167/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 травня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про встановлення факту прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У січні 2023 року представник заявника адвокат Яременко Михайло Михайлович, представляючи інтереси заявника ОСОБА_1 , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією заявою.

Вимоги заяви представник заявник мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 роки помер батько заявника ОСОБА_4 , який на день смерті проживав із заявником та її сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , але був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Батько заявника потребував постійного стороннього догляду, оскільки хворів, а тому з кінця 1997 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав із заявником та її сім`єю в с. Рівчак-Степанівка. Після смерті ОСОБА_4 відповідно до сертифіката серії НОМЕР_4, виданого на його ім`я на підставі рішення Носівської районної держадміністрації від 1 липня 1996 року № 155, зареєстрованого 20 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 265, відкрилася спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області розміром 4,07 га, та інше майно. Указаний сертифікат з часу смерті батька зберігається у заявника та належить їй.

Саме тому представник заявника звернулася до суду та просила винести рішення, яким установити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 20 січня 2023 року в цивільній справі відкрито окреме провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 22 березня 2023 року.

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 09 травня 2023 року.

У судовому засіданні 22 березня 2023 року заявник та представник заявника підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав, викладених у змісті заяви.

У судовому засіданні 22 березня 2023 року заінтересована особа ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення вимог заяви, пояснив, щодо його рідна сестра ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті їх батька ОСОБА_4 , оскільки з 1997 року і до дня своєї смерті батько ОСОБА_4 проживав разом із нею та її родиною у АДРЕСА_1 . Їх батько був зареєстрований у с. Адамівка, однак хворів, тому у 1997 році ОСОБА_1 забрала його на постійне місце проживання до свого будинку, забезпечувала йому належний догляд та лікування. ОСОБА_3 бажає, щоб спадкове майно, яке залишилося після смерті батька, успадкувала ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання, що він добре знає заявника, заінтересовану особу та знав їх батька ОСОБА_4 . Свідку достовірно відомо, що з 1997 року і до дня своєї смерті ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 мав слабкий стан здоров`я, тому ОСОБА_1 у 1997 році забрала його на постійне місце проживання до свого будинку, забезпечувала батьку належний догляд, лікування, здійснювала його поховання.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_4 з 1997 року і до дня смерті проживав разом із ОСОБА_1 в с. Рівчак-Степанівка, оскільки хворів, а у с. Адамівка не було амбулаторії. Саме тому ОСОБА_1 забрала його на постійне місце проживання до свого будинку у АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 забезпечувала батьку належний догляд, лікування. На спадкове майно після смерті батька свідок не претендує.

У судове засідання 09 травня 2023 року заявник, представник заявка ОСОБА_2 та заінтересована особа не з`явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом установлено, що ОСОБА_4 за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Мічурінець» місцезнаходження с. Адамівка Носівського району Чернігівської області. На його ім`я видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 265 від 20 серпня 1996 року, що підтверджується вказаним сертифікатом (а. с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 роки помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із вищевказаного права на земельну частку (пай).

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_4 (а. с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу гр. ОСОБА_1 08 вересня 1990 року уклала шлюб з ОСОБА_11 . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а. с. 9).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ( а. с. 29) та повідомленням державного нотаріального архіву Чернігівської області від 01 лютого 2023 року підтверджується, що до майна померлого ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася (а. с. 30). Заповіту за життя ОСОБА_4 не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 27).

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 після смерті батька зберігала та зберігає свідоцтво про смерть батька, оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, що підтверджується поясненнями заявника, її представника, заінтересованої особи.

Із показань свідків, підстав не довіряти яким суд не має, убачається, що на день своєї смерті ОСОБА_4 із 1997 року і до дня смерті фактично постійно проживав із заявником ОСОБА_1 у її будинку у АДРЕСА_1 , хворів, а заявник забезпечувала йому належний догляд та лікування.

Отже, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Докази по справі суд визнає належними, допустимими, достатніми, а також такими, що підтверджують факт, який просить встановити заявник.

Інших доказів, які б спростовували доводи заявника ОСОБА_1 щодо фактичного прийняття спадщини після смерті батька, учасниками справи не надано.

Отже, суд робить висновок про доведеність того, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4 , адже вступила в управління та володіння майном померлого.

Суд також зауважує, що встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення її спадкових прав після смерті батька.

З урахуванням викладених заявником обставин та досліджених доказів, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заяви, встановивши факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 524, 529, 549, 553 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 81, 206, 263-265, 268, 273, 294, 315, 354, 355 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про встановлення факту прийняття спадщини задовольнити.

Установити факт що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , прийняла спадщину, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 09 травня 2023 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА