Справа № 367/4252/20
Провадження № 2/367/1066/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Валюх В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 28 березня 2009 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області, актовий запис № 21. Рішенням суду від 12 квітня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2017 року про стягнення аліментів, було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача па утримання неповнолітньої доньки, щомісячно в розмір, 2000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає про те, що на даний час неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з тим, що збільшуються потреби на навчання, розвиток а також значно збільшилися додаткові витрати на дитину у зв`язку з офтальмологічними та ортопедичними проблемами. Дитина часто хворіє, а також потребує постійного лікування у лікаря офтальмолога, так як на разі є проблеми зору, періодичне проходження апаратного лікування, а також носіння контактних лінз, які коштують достатньо дорого. Також дитина відвідує басейн, займається з репетитором вокалом, додатково займається іноземною мовою (англійською), танцями та відвідує малювання.

З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки до 4000 грн., оскільки на даний час відповідач не бажає приймати добровільно участі у забезпеченні та задоволенні потреб неповнолітньої доньки одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, сплати у разі потреб її лікування, відвідування зазначених гуртків тощо.

Позивач стверджує, що відповідач не утримує свою неповнолітню доньку, не цікавиться її життям та станом здоров`я. На неодноразові прохання позивача та вимоги на отримання допомоги на лікування та забезпечення необхідними речами, відповідач відкрито ігнорує.

Позивач вказує про те, що на даний час відповідач приховує свій дійсний дохід та місце роботи, що є цілковитим ухиленням від участі в утриманні дитини. Зі слів спільних знайомих стало відомо, що відповідач має особистий бізнес, який дає дохід, достатній для відпочинку, в тому числі, і за кордоном, однак останній, ухиляючись від прохань на вчасну виплату аліментів, формально влаштувався на роботу на мінімальну заробітну платню, щоб мінімізувати витрати на дитину.

Позивач зазначає про те, що постійно несе додаткові витрати на дитину, пов`язані з розвитком її здібностей, а також пов`язаних з хворобою та лікуванням дитини. Копіями квитанцій та чеків позивач підтверджує витрати на дитину на загальну суму 57992,51 грн.

З врахуванням викладеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2017 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, з 2000 гривень до 4000 гривень, з дня пред`явлення позову, і до досягнення нею повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % понесених додаткових витрат, що складає 28 996,00 грн.

Зобов`язати ОСОБА_2 сплачувати додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, навчанням, лікуванням, обстеженням у державному або недержавному лікувальному закладі тощо) в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від суми додаткових витрат.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.08.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області суду від 18.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В.

В судове засідання позивач не з`явилась, до суду від представника позивача надходила заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від представника відповідача надходила заява про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача.

До суду від представника відповідача також надходив відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, а також зазначає про те, що позивач не надала доказів погіршення стану свого здоров`я або матеріального становища, а також відсутні будь які інші докази, які зумовлюють збільшення розміру аліментів. Відповідач зазначає про те, що аліменти сплачує систематично та вчасно, крім цього, купує одяг, ліки, навчальні приладдя, та в цілому, відповідач сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач зазначає про те, що офіційно працевлаштований на підприємстві ФОП « ОСОБА_4 на посаді машиніста мийної установки з 31.10.2019. Згідно довідки про доходи від 28.08.2020, офіційна заробітна плата Відповідача складає 4750,00 грн., загальна сума за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 складає 28437,00 грн. Звертає також увагу суду на той факт, що єдиним джерелом доходу Відповідача є його офіційна заробітна плата, інших заробітків ОСОБА_2 немає.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, в період часу з 28.03.2009 по 12.04.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 19.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я відповідача, відсутність у платника аліментів непрацездатної дружини та неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Частиною 3 ст.81 СК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на позивача покладається обов`язок доказування підстав для збільшення розміру аліментів.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач не утримує свою неповнолітню доньку, проте, будь яких доказів того, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, позивачем не надано. Так само, позивачем не надано доказів фактичного матеріального становища відповідача, відсутні будь які дані щодо інших видів доходів боржника чи можливості відподчинку за кордоном, на що посилається позивач. Разом з тим, відповідачем до суду надано довідку про доходи, згідно якої офіційна заробітна плата Відповідача складає 4750,00 грн., загальна сума доходу за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 складає 28437,00 грн. Крім того, відповідачем надано копію свідоцтва про шлюб, укладеного 03.11.2015, від якого в подружжя народився син, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будь яких інших доказів на підтвердження свої вимог позивач не надала.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, тому вимоги позивача щодо збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 50% додаткових витрат на дитину та зобов`язання відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами в розмірі 50 %, суд зазначає наступне.

З метою підтвердження позовних вимог в частині стягнення з відповідача 50% додаткових витрат, позивач надає до суду копії чеків, рахунків-фактур, актів наданих медичних послуг, предметом яких є купівля медичних препаратів чи надання медичних послуг, а також довідку про те, що донька сторін відвідує персональні тренування з плавання у басейні та чек до неї.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 545/3115/19, зроблено висновок про те, що витрати, пов`язані з лікуванням, відвідуванням секцій та позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.

Враховуючи викладене, в задоволенні вимог про стягнення 50% додаткових витрат на дитину та зобов`язання відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами в розмірі 50 %, слід відмовити.

На підставі ст.ст. 84, 133, 141, 180-184, 191-192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.В. Мерзлий