Дата документу 17.03.2023
Справа № 334/1955/15-ц
Провадження № 6/334/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Телегуз С.М., за участю секретаря судового засідання Стрельченко А.А., розглянувши у судовому засіданні заяву представника заявника адвоката Бойченка Дениса Олександровича, який діє в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк», про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по справі № 334/1955/15-ц, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 року до суду звернувся представник адвокат Бойченко Д.О., який діє в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк», з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по справі № 334/1955/15-ц.

У заяві посилався на те, що 09.06.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором, а 05.08.2015 року судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 долари США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. Вищевказаний виконавчий лист неодноразово пред`являвся на виконання до органів виконавчої служби. Так, 26.02.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

В подальшому у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором позивач звернув стягнення шляхом набуття у власність предмета іпотеки, про що держаним реєстратором виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. 12.07.2018 було зареєстровано право власності ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130605387 від 12.07.2018 року.

Не погоджуючись із такими діями АТ «ПУМБ» ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності. 14.12.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду банком було подано апеляційну скаргу, 01.06.2022 року Запорізьким апеляційним судом апеляційні скарги задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2021 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2022 року у справі скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Крім того, в Ленінському районному суді м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 334/1018/19 за позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, під час якої ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.08.2022 року № 306663919, ознайомившись з яким представник АТ «ПУМБ» дізнався про те, що ОСОБА_1 поновила за собою право власності на вищевказану квартиру, у зв`язку з чим представником АТ «ПУМБ» було подано заяву про залишення позову без розгляду і 27.01.2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя виніс ухвалу про залишення позову без розгляду.

Оскільки 18.01.2023 року представник АТ «ПУМБ» дізнався про поновлення права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 , то відповідно у АТ «ПУМБ» відновилося право вимагати від останньої погашення заборгованості за кредитним договором і відповідно строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню.

У зв`язку із чим 26.01.2023 року АТ «ПУМБ» звернулося до приватного виконавця Сколибог О.С. із заявою, в якій просило повідомити про стан виконання виконавчого листа. 01.02.2023 року на адресу АТ «ПУМБ» надійшов лист приватного виконавця, в якому останній повідомив, що 16.07.2018 року по виконавчому провадженню ним було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із забороною на звернення стягнення на належну боржнику квартиру згідно із законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і 16.07.2018 року за вихідним № 1677 вказана постанова була надіслана на адресу ПАТ «ПУМБ», а 10.01.2022 року виконавче провадження було знищено за закінченням строків зберігання відповідно акту від 10.01.2022 року.

АТ «ПУМБ» було перевірено журнал реєстрації вхідної кореспонденції за 2018 рік та встановлено, що на адресу АТ «ПУМБ» не надходило постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого листа за цим виконавчим провадженням.

Приймаючи до уваги той факт, що приватний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, а стягувач вказаний лист не отримав, то є підстави вважати, що вказаний виконавчий лист був втрачений під час пересилання засобами поштового зв`язку від приватного виконавця до АТ «ПУМБ». Оскільки строк, на пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений з причин, які зазначені вище, і які є поважними, то вважають, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню.

Прохали: 1) Видати Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 долари США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.; 2) Поновити Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 долари США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

01.03.2023 року до суду звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Котелевський К.В. з запереченнями на заяву, в яких посилався на те, що як вбачається зі змісту поданої заяви, і не оспорюється ОСОБА_1 , виконавчий лист по даній справі виданий 05.08.2015 року, 26.02.2018 року виконавчий лист поданий для виконання приватному виконавцю Сколибогу О.С., а 16.07.2018 року за даними АСВП винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно позиції Верховного судуу Постанові № 5016/149/2011 від 02.05.2018 року обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання. Тобто, якщо закінчився строк виконавчої діяльності, то попередньо необхідно вирішити питання про поновлення пропущеного строку.

Верховний Суд у Постанові від 03.06.2020 року по справі № 2-461/09, залишаючи в силі рішення судів про відмову у задоволенні аналогічної заяви, роз`яснив, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника. Цей висновок також наведений і у Постанові Верховного Суду від 20.05.2022 року по справі № 1005/7133/2012.

Винесення постанови по поверненнявиконавчого листа відбулося 16.07.2018 року, про що є відомості в АСВП, за таких умов, банк з 16.07.2018 року мав об`єктивну можливість через АСВП дізнатись про факт повернення йому виконавчого листа, і до 16.07.2021 року повторно подати його для виконання, однак не зробив цього.

Банк вказує, що внаслідок поновлення за ОСОБА_1 права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, в нього було поновлене право знову вимагати погашення заборгованості, очевидно, що банк вважає, що до цього моменту він не мав можливості повторно подати виконавчий лист, однак, таке твердження безпідставне, оскільки виданий судом виконавчий лист не припиняв свою дію, він не був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а тому міг бути повторно пред`явлений протягом 3 років з моменту його повернення. Те, що банк не скористався цією можливістю, вважаючи, що він такого права не має, свідчить про наявність суб`єктивних, а не об`єктивних причин, які завадили повторно пред`явити виконавчий документ.

Акцентує увагу, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу є поважні причини саме несвоєчасного подання, однак банк таких причин не наводить.За таких умов, до 16.07.2021 року банк мав об`єктивну можливість отримати дублікат, якщовиконавчий лист був дійсно втрачений, і повторно пред`явити його до виконання, адже мова йде про діюче судове рішення по якому виданий виконавчий документ. Особливо враховуючи, що банк вже робив це раніше, адже як свідчать дані реєстру боржників, виконавчий лист спочатку був наданий до Хортицького ВДВС, повернутий і наданий повторно до приватного виконавця Сколибога О.С.

Крім того, у п.41 Рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" вказано, що: «Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». За таких умов, банк майже 5 років не цікавився про стан виконавчого провадження, маючи об`єктивну можливість дізнатись про факт завершення виконавчого провадження, щоб в подальшому з дотриманням встановлених законом строків відновити, якщо лист дійсно втрачено та повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

З огляду на викладене, стягувач без поважних і об`єктивних причин пропустив строк для повторного пред`явлення виконавчого документу, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Верховний Суд у Постанові від 15.11.2018 року у справі № 474/783/17, аналізуючи п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Відповідні правові висновки викладені також у Постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 2-504/11.

У Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009, зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа. Верховний Суд у Постанові від 25.05.2021 року по справі № 344/13386/21 наводить аналогічні висновки та вказує, що необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У Постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 127/2-3538/10 суд касаційної інстанції зазначив, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

У Постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі № 2-1053/10 суд касаційної інстанції вказав на те, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Жодних доказів втрати виконавчого листа банк не надає, лише надає лист приватного виконавця, з якого слідує, що виконавчий лист він повернув банку, і посилається при цьому на голослівні твердження, що лист було втрачено при його пересилці приватним виконавцем засобами поштового зв`язку.

Також, банк зазначає, що підставою повернення виконавчого листа стала заборона звернення стягнення на належну боржнику квартиру. Однак, це не відповідає дійсності, і суперечить іншим матеріалам справи. Так, постанова про повернення виконавчого листа винесена 16.07.2018 року, однак, як вказує банк в долученій своїй заяві, і це підтверджується доданими судовими рішеннями, квартира була зареєстрована на підставі іпотечного договору власністю банку 12.07.2018 року.Тобто, станом на дату винесення виконавцем постанови про повернення, квартира вже була власністю банку і у боржника було відсутнє майно, щодо якого діяв мораторій на звернення стягнення. Підтверджується це також і долученим актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.01.2022 року, відповідно якого виконавчий лист був повернутий на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».Таким чином, виконавчий лист було повернуто не тому, що виконавець не може накласти стягнення на квартиру, яка і так вже належала банку, а тому, що в результаті здійснення виконавцем усіх заходів, він так і не знайшов іншого майна, на яке можливе стягнення.

Прохав відмовити у задоволенні заяви.

В судовому засіданні представник стягувача: адвокат Бойченко Д.О. заяву підтримав та прохав задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник: адвокат Котелевський К.В. заперечували проти задоволення заяви з підстав, викладених у запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 09.06.2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/1955/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 долари США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішення набрало законної сили 20.06.2015 року.

05.08.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі №334/1955/15-ц.

26.02.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. відкрито виконавче провадження №55888462 з примусового виконання виконавчого листа №334/1955/15-цвід 05.08.2015 року.

16.07.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. виконавчий лист №334/1955/15-цвід 05.08.2015 року повернуто стягувачу за п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено строк для повторного пред`явлення до виконання до 16.07.2021 року.

26.01.2023 року АТ «ПУМБ» як стягувач за виконавчим провадженням звернулося з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. щодо вилучення виконавчого провадження з архіву, перевірки невідправленої вихідної кореспонденції і у разі наявності оригіналу виконавчого листа направити його на адресу банку.

01.02.2023 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. повідомив АТ «ПУМБ», що у виконавчому провадженні №.07.2018 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та за вихідним номером №1677 вказана постанова була надіслана на адресу банку, 10.01.2022 року виконавче провадження було знищено за закінченням строків зберігання відповідно Акту від 10.01.2022 року.

Заявник стверджує, що виконавчий лист було втрачено під час пересилання засобами поштового зв`язку від приватного виконавця до АТ «ПУМБ», а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

Суд, відмовляючи у задоволенні заяви, виходить з наступного.

Відповідно п.9 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно ч.1,2,3,4 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно ч.1 ст.12 Закону України Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно ч.6 ст.12 Закону України Про виконавче провадження стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Надаючи оцінку доказам, які надано заявником, суд доходить висновку, що стягувачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити поважні причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за весь прострочений період, оскільки заявник звернувся до суду з вказаною заявою лише 20.02.2023 року після більше чотирьох років з дня повернення приватним виконавцем виконавчого документу (18.07.2018 року).

Суд не приймає посилання стягувача на те, що 18.01.2023 року представник АТ «ПУМБ» дізнався про поновлення права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 , то відповідно у АТ «ПУМБ» відновилося право вимагати від останньої погашення заборгованості за кредитним договором і відповідно строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню, - оскільки виданий судом виконавчий лист не припиняв свою дію, він не був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а тому міг бути повторно пред`явлений протягом трьох років з моменту його повернення, тобто до 18.07.2021 року.

Також, суд наголошує на тому, що стягувач напротязі майже п`яти років з дня відкриття виконавчого провадження сумлінно не користувався усіма наданими правами та не вживав заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження, і лише в січні 2023 року направив запит приватному виконавцю щодо стану виконавчого провадження.

Крім того, при вирішенні даного питання суд зауважує на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності, оскільки Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стягувачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами (у розумінні ст.ст. 77-78, 80 ЦПК України) поважність пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа.

Відповідно п.17.4 розділу XII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Згідно правового висновку у Постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) від 10.10.2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18) аналізуючи п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21.08.2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, з огляду на те, заява стягувача про видачу дублікату виконавчого листа подана до суду після закінчення строку, встановленого для його пред`явлення до виконання, та суд в результаті розгляду заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - його не поновив, то суд відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Керуючись п.17.4 розділу XII Перехідних положень, ст.433 ЦПК України, ст.ст. 12, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника адвоката Бойченка Дениса Олександровича, який діє в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк», про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по справі № 334/1955/15-ц залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21.03.2023 року.

Суддя: С.М.Телегуз