Провадження № 6/357/26/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло вказане подання, в якому приватний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повного виконання виконавчого листа № 357/14497/21 від 06.09.2022.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича знаходиться виконавчі провадження № 70329004 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/14497/21 від 06.09.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-213522 від 16.08.2019 у розмірі 77 134,04 грн. та судового збору у розмірі 2 270 грн. Виконавцем вчинялись дії щодо виконання виконавчого документа, однак боржник ухиляється від виконання рішення суду, що дає підстави та вказує на необхідність у тимчасовому обмеженні боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання ним рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання сторони не викликались, приватний виконавець про час та місце розгляду подання повідомлений, надіслав на електронну адресу суду клопотання від 22.03.2023 та від 23.03.2023 року з проханням проводити розгляд подання без участі виконавця 22.03.2023 та 23.03.2023 року, просить задовольнити подання.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.08.2022 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/14497/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № СL-213522 від 16.08.2019 у розмірі 77 134,04 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Вказане заочне рішення не оскаржувалось (не переглядалось) та набрало законної сили 02.09.2022, а 06.09.2022 на його виконання виданий виконавчий лист.

11.11.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича на підставі заяви АТ «Кредобанк» відкрито виконавче провадження № 70329004 при примусовому виконанні виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду від 06.09.2022 № 357/14497/21.

Приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження № 70329004 вчинено ряд виконавчих дій, передбачених чинним законодавством, зокрема здійснено перевірку майнового стану боржника та її рахунків, винесено постанову про арешт коштів та майна ОСОБА_1 , наразі судове рішення виконати не вдалось.

При вирішенні подання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Верховний Суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 вказав, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою саме невиконання цього рішення.

Законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань, про що вказує у даній справі приватний виконавець, та неможливість в примусовому порядку задовольнити відповідні вимоги за рахунок коштів чи майна боржника, не може свідчити про ухилення останнього від виконання покладених на нього обов`язків. На момент звернення до суду з відповідним поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. При цьому, одночасному доведенню належними доказами підлягає факт наміру особи вибути за межі України з метою ухилитися від покладених на нього рішенням суду обов`язків, що в даному випадку заявником не виконано.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

На підставі наведеного вище, слід зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наданих до подання матеріалів не вбачається про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність підстав вважати про ухилення ОСОБА_1 від сплати боргів.

Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що приватним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника про необхідність з`явитись до приватного виконавця, а також, що боржник отримувала чи відмовилась від отримання відповідних листів (викликів).

Окремо слід зазначити, що з матеріалів судової справи не вбачається про обізнаність ОСОБА_1 з наявністю заочного рішення суду про стягнення з неї заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки приватний виконавець не довів обґрунтованість подання в судовому засіданні, а матеріали справи не містять доказів ухилення від виконання зобов`язань покладених на боржника, суд дійшов висновку про безпідставність цього подання та необхідність в його задоволенні відмовити.

Керуючись ст. 13, 81, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення (підписання), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А. Ю. Цуранов