Справа № 643/146/18
Провадження № 4-с/643/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова справу за скаргою стягувача Товариства з обмеженою відповідальності «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа №643/146/18 про стягнення з ОСОБА_1 суми інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС») звернувся до суду із скаргою, в порядку ст. 447 ЦПК України, на бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018, яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» стягнуто суму інфляційних витрат у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010, в якій якою просить суд: скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м.Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) задовільнити; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м.Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) щодо неналежного виконання виконавчих дій по примусовому виконанню рішення за виконавчим листом №643/146/18, яка виразилась у порушенні строків та порядку розгляду, а також повідомлення ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про результати розгляду їх заяви №04-1/01 від 04.01.2023 щодо відкриття виконавчого провадження; зобов`язати державного виконавця Салтівського ВДВС у м.Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» постанови (або іншого процесуального документа) Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків), винесену за результатами розгляду заяви №04-1/01 від 04.01.2023 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» зазначає наступне. За рішенням Московського районного суду м. Харкова та виданим на його виконання виконавчим листом по цивільній справі №643/146/18, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» сума інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010, у розмірі 103 733 (сто три тисячі сімсот тридцять три) грн 05 коп.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 29.12.2022 виконавчий лист №643/146/18, виданий 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018, повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, за час перебування даного виконавчого листа на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д., заборгованість згідно виконавчого листа №643/146/18 було частково зменшено на 28608, 92 грн, та на станом на сьогодні складає 75124 (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять чотири) грн 13 коп.

04.01.2023 ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося до Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.20119 Московським районним судом м. Харкова на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018 із відповідними документами.

Вказану заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про відкриття виконавчого провадження Салтівським ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) отримано 06.01.2023. Однак, станом на 29.01.2023 ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» жодної інформації щодо розгляду заяви про відкриття/відмову у відкритті виконавчого провадження від державного виконавця не отримувало.

У зв`язку з чим, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» вимушена була звернути до Московського районного суду м. Харкова із цією скаргою.

Ухвалою судді від 10 лютого 2023 року скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» прийнято до розгляду та відкрито провадження, витребувано завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження за заявою ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про відкриття виконавчого провадження щодо виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова.

16.02.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення головного державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) Бойко О. та копії матеріалів виконавчого провадження №70685265.

27.02.2023 до суду надійшла заява від ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», в якій стягувач вказує, що 20.02.2023 на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» надійшла постанова Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.02.2023 про відкриття виконавчого провадження №706855265 щодо примусового виконання виконавчого листа №643/146/18 , виданого 02.01.2019 Московським районним судом м.Харкова на примусове виконання рішення Московського районного суду м.Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018, у зв`язку з чим, просить провадження по справі за скаргою на бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) відповідно до вимог п.4 її прохальної частини на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити; скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків).

В письмових поясненнях головний державний виконавець Бойко О. просив проводити розгляд скарги без участі ВДВС, у задоволенні скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №70685265 примусового виконання виконавчого листа №643/146/18, виданий 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» суму інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за договором поруки від 19.05.2010 за період з 01.12.2010 по 28.02.2015 в розмірі 103733, 05 грн.

Так, 06.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70685265, постанову про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору, а також направлено запити до: Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ; направлено вимогу державного виконавця на отримання інформації, яка містить банківську таємницю. 08.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. 15.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, постанову про арешт майна боржника та направлено виклик державного виконавця боржнику ОСОБА_1 , із зобов`язанням з`явитися до Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та надати пояснення.

Таким чином, на теперішній час вчинені всі виконавчі дії направлені на повне фактичне виконання виконавчого листа №643/146/18 від 02.01.2019 та поновлено порушені інтереси Стягувача (Скаржника).

При цьому, Відділ просив суд при розгляді скарги взяти до уваги велику завантаженість державних виконавців, що виник у зв`язку з неповним штатом працівників Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відсутності належного фінансування в частині закупівель канцелярії для відправлення рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС».

Статтями 124, 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у ЦПК України, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, частинами першою, другою статті 18 ЦПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відтак, забезпечення виконання судових рішень покладається, у тому числі, на суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливість належного виконання судових рішень неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, за позицією Конституційного Суду України, висловленою у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р (II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 пункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статті 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні висновки щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення розглядаються за правилами Розділу VII ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 2 статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У даному випадку, стягувач ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків).

Суд виходить із того, що бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними зокрема в постановах Верховного Суду: від 22 грудня 2021 у справі № 760/19348/20, від 23 жовтня 2019 у справі № 127/2-2177/2005 та від 8 липня 2020 у справі № 589/6044/13.

З огляду на викладене, суд вважає що скарга подана ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» у строки, встановлені частиною 1 статтею 449 ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова, на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/146/18 від 20.07.2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» суму інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010 у розмірі 103733, 05 грн.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 29.12.2022 виконавчий лист №643/146/18, виданий 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018, повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

За час перебування даного виконавчого листа на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д., заборгованість згідно виконавчого листа №643/146/18 було частково зменшено на 28608, 92 грн, та на станом на сьогодні складає 75124 (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять чотири) грн 13 коп.

Матеріалами виконавчого провадження №70685265 підтверджується наступне.

04.01.2023 до Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) заявником ТОВ «Компанія «НІКА-ТАЙС» подана заява відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018, яка отримані Відділом 06.01.2023.

Постановою головного державного виконавця Бойко О.О. від 06.02.2023 відкрито виконавче провадження №70685265 з виконання виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» суми інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання за договором поруки від 19.05.2010, за період з 01.12.2010 по 28.02.2015 в розмірі 103733, 05 грн.

Постановою головного державного виконавця Бойко О.О. від 08.02.2023 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Бойко О.О. від 15.02.2023 майно боржника ОСОБА_1 оголошено у розшук.

Постановою головного державного виконавця Бойко О.О. від 15.02.2023 накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями частин першої та п`ятої статті 26 цього Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно, згідно з положеннями якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частини перша, друга, четверта, шоста і восьма статті 48 Закону).

Предметом оскарження у цій справи є неправомірна бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків), протиправність якої полягає у несвоєчасному виконанні рішення суду, а саме у несвоєчасному направленні на адресу стягувача матеріалів виконавчого провадження №70685265.

Суд виходить із того, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Суд вважає, що обов`язком державного та приватного виконавця є вжиття всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Якщо державному чи приватному виконавцю незрозуміло рішення, порядок його виконання, то виконавець не позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про роз`яснення рішення суду, про встановлення порядку виконання рішення.

З метою його виконання державний та приватний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені Законом № 1404-VIII.

За даних обставин, судом не встановлено обставин, та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що головний державний виконавець Бойко О.О. не вжив усіх передбачених Законом № 1404-VІІІ заходів щодо ефективного та своєчасного виконання рішення.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

Подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 у справі № 619/562/18, висновки якої враховуються судом по даній справі.

З огляду на викладене, доводи ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» щодо неправомірної бездіяльності державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання виконавчого листа №643/146/18, виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому скарга в частині визнання неправомірною бездіяльності не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260,261,263,315,316 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа №643/146/18 виданого 02.01.2019 Московським районним судом м. Харкова, на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/146/18 від 20.07.2018, про стягнення суми інфляційних втрат зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за договором поруки б/н від 19.01.2010 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 07.03.2023.

Суддя: А.М. Задорожна