Справа № 369/2480/23
Провадження №2-з/369/8/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить: вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири, які розташовані за адресою:

1) АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 29938640);

2) АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 299386880;

3) АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32694662);

4) АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32694348);

5) АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32716077);

6) АДРЕСА_6 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32716094);

7) АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32716312);

8) АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32708875);

9) АДРЕСА_9 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32727474);

10) АДРЕСА_10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32714312);

11) АДРЕСА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32695148);

12) АДРЕСА_12 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706040);

13) АДРЕСА_13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706087);

14) АДРЕСА_14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706189);

15) АДРЕСА_15 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706241);

16) АДРЕСА_16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32718975);

17) АДРЕСА_17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32719073 );

18) АДРЕСА_18 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080. Номер об`єкта в РПВП: 32727417);

19) АДРЕСА_19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32727443);

20) АДРЕСА_20 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 80, Номер об`єкта в РПВП: 32711511),

які належать Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України () на підставі Витягу з наказу від 26.10.2022 № 87 ДСК, Актів про примусове відчуження або вилучення майна від 23.12.2022 б/н.

Заборонити відповідним державним органам та органу нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою або іншого виду зміни власника майна, а саме:

1) АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 29938640);

2) АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 299386880);

3) АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32694662);

4) АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32694348);

5) АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32716077);

6) АДРЕСА_6 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32716094);

7) АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32716312);

8) АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32708875);

9) АДРЕСА_9 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32727474);

10) АДРЕСА_10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32714312);

11) АДРЕСА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 260, Номер об`єкта в РПВП: 32695148);

12) АДРЕСА_12 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706040);

13) АДРЕСА_13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706087) ;

14) АДРЕСА_14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080. Номер об`єкта в РПВП: 32706189);

15) АДРЕСА_15 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32706241);

16) АДРЕСА_16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 280, Номер об`єкта в РПВП: 32718975);

17) АДРЕСА_17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32719073);

18) АДРЕСА_18 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32727417);

19) АДРЕСА_19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, Номер об`єкта в РПВП: 32727443);

20) АДРЕСА_20 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 80, Номер об`єкта в РПВП: 32711511)

Заборонити Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України (код ЄДРГІОУ: 43966883), а також будь-яким іншим фізичним особам, суб`єктам господарювання здійснювати будь-які дії пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою вказаних вище нерухомих об`єктів, а також заборонити проводити підготовчі роботи та ремонтні роботи у вказаних об`єктах.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, щопід час оскарження ухвал про забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні №0002380, що внесено в ЄРДР 20.11.2020 року якими було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 було встановлено, що квартири, на які було накладено арешт ухвалами суду від 22 вересня 2022 року у вказаному кримінальному провадженні, були примусово відчужені наказом начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 26.10.2022 № 87 ДСК на потреби Головного управління розвідки Міністерства оборони України, а саме:

АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_6 ;

- АДРЕСА_7 ;

- АДРЕСА_8 ;

- АДРЕСА_9 ;

- АДРЕСА_10 ;

- АДРЕСА_11 ;

- АДРЕСА_12 ;

- АДРЕСА_13 ;

- АДРЕСА_14 ;

- АДРЕСА_15 ;

- АДРЕСА_16 ;

- АДРЕСА_17 ;

- АДРЕСА_18 ;

- АДРЕСА_19 ;

- АДРЕСА_20 ;

Позивач у своїй заяві просив суд звернути увагу на те, що ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2022 (справи № 757/25230/22-к, 757/25231/22) було накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на вищевказані спірні об`єкти нерухомого майна.

Тобто, наказом Начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України за № 87 ДСК від 26.10.2022 та Актами про примусове відчуження від 23.12.2022 було здійснено незаконне відчуження, вищевказаних об`єктів нерухомого майна, яке перебувало під арештом у кримінальній справі.

Також звертає увагу суду на той факт, що держава - права на спірні квартири не набула.

Акти про примусове відчуження майна власником не підписувалась, власник навіть не володіє 2-ми примірниками актів.

Позивач вважає, що наказ Начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України за № 87 ДСК від 26.10.2022 є протиправним та незаконним.

Позивач у своїй заяві також зазначає, що всі дії відповідачем щодо відчуження спірних об`єктів нерухомого майна здійснювалися без жодного повідомлення власника майна Позивача.

Суспільна необхідність у витребуванні майна у власника майна в даному випадку державою не доведена.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Таким чином житло є спеціальний об`єктом нерухомого майна яке не може бути вилучено у власника без рішення суду.

Такого рішення суду не має. В зв`язку із цим витребування житлової нерухомості у його власника є притоптаним.

Зважаючи на всі дії Відповідача (відчуження майна, яке перебуває під арештом, проведення державної реєстрації прав на майно без відому та жодного повідомлення власника) не зважаючи на пред`явлені позовні вимоги, може в будь-який момент здійснити реєстраційні дії щодо подальшого відчуження спірного майна на користь третіх осіб, атому є дійсні та очевидні обгрунтовані підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позивач планує звернутись із позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання протиправним та скасування наказу про відчуження майна, скасування актів примусового вилучення майна.

Тому на підставі вищевказаного просив суд заяву про забезпечення позову до його пред`явлення задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

При вирішенні заяви про забезпечення прозову, судом оцінено обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Позивачем не наведено ґрунтовних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не додано доказів, які б підтвердили те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, матеріали заяви містять докази належності вищевказаного майна станом на 23 січня 2023 року, у той час, як заява про забезпеченння позову була подана 21 лютого 2023 року.

При цьому суд враховує відкритість доступів до відповідних реєстрів, перешкод у позивача в отриманні цих відомостей не має.

Вивчивши матеріали позовної заяви, врахувавши зміст вимог, суд вважає, що з наданих суду документів відсутні підстави вважати, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153,258 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя Тетяна ДУБАС