Провадження № 2-о/389/61/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Знам`янська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Новіков О.М., 08 травня 2023 року подав до суду вказану заяву, в якій заявник просить встановити факт, що померлому ОСОБА_4 відповідно до договору дарування від 21 квітня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №460, належить 43/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, які виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку визначено ч.1 ст. 315 ЦПК України. Так, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення.

Слід розрізняти судовий порядок встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності від судового порядку визнання права власності на будівлю. У першому випадку справи розглядаються в порядку окремого провадження, у другому - у позовному провадженні за нормами ЦК.

Обгрунтовуючи заяву представник заявника вказує, що метою встановлення вказаного факту є прийняття спадщини померлого ОСОБА_4 . До складу спадщини останнього входить частина квартири (комунальної), однак у правовстановлюючих документах не розрахована частка, яка належить спадкодавцю на праві власності, у зв`язку з чим неможливо визначити склад спадкового майна та в цьому випадку нотаріус не може розглядати питання оформлення на ім`я заявника свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_4 - частку квартири.

З урахуванням обґрунтування заяви про встановлення юридичного факту її предмету та мети, суд приходить до висновку, що існує спір про право на частку квартири, а відтак у відкритті провадження у справі згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України слід відмовити і роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з цими вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.19, 315, 260, 261, 354 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення з цими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Дата складення ухвали 10 травня 2023 року.

Суддя Г.В. Берднікова