печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.,

справа № 757/25545/21-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Кабінет міністрів України

відповідач 2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

відповідач 3: Національний банк України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дій чи бездіяльності органів державної влади,

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача 1 - Горова С.М.

представник відповідача 2 - Музичук Л.В.

представник відповідача 3 - Донченко О.Г.

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дій чи бездіяльності органів державної влади.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.06.2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та його батьком ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу № 8598 від 12.06.2014 року, відповідно до умов якого банк відкриває банківський поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 у гривні та здійснює за ним операції. Також, 12.06.2014 року між тими ж сторонами було укладено договір банківського вкладу № 06/1272 - 2014 від 12.06.2014 року, відповідно до умов якого банк відкриває (вкладнику) вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_2 «Надійний» у гривні, а вкладник вносить на рахунок грошові кошти у сумі 190 000,00 грн., строком до 12.07.2014 року з процентною ставкою 8% річних та сплата нарахованих процентів за вкладом здійснюється в кінці терміну шляхом їх перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий банком згідно з договором банківського рахунку № 8598 від 12.06.2014 року. Отримавши інформацію про можливість банку стати банкрутом, його батько з жовтня 2014 року неодноразово звертався до працівників ПАТ «Старокиївський банк» для отримання інформації щодо повернення коштів, але йому не надавали офіційної інформації щодо строку повернення коштів. На його подальші заяви працівники ПАТ «Старокиївський банк» повідомили, що 11.09.2014 року року Правлінням Національного банку України прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк». Для отримання коштів вкладники з 25.09.2015 року до 04.11.2014 року включно могли звернутись до установ банку-агента Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ПАТ «Банк «Київська Русь». Проте, звернувшись до ПАТ «Банк «Київська Русь», його батько коштів не отримав та йому було запропоновано звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 07.10.2014 року його батько звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» із заявою про термінове повернення коштів. 10.11.2014 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб він отримав відповідь про те, що договір, який він уклав з ПАТ «Старокиївський банк», є предметом кримінального провадження і виплати за цим договором призупинено та в подальшому договори були визнані нікчемними. Вважаючи такі дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправними, його батько 05.05.2015 року звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 17.07.2015 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/8051/15 його позовні вимоги були задоволені частково, однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб створював усі умови для невиплати йому коштів. У 2019 році із інформації заступника Міністра юстиції України стало відомо, що органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатись у діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо реалізації законодавства закріплених за ним функцій і повноважень. Таким чином, держава сприяла дисбалансуванню банківської системи України та позбавила позивача, як спадкоємця за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , права отримати кошти за банківським вкладом згідно із судовим рішенням. Загальна сума збитків, заподіяних йому, як спадкоємцю за законом, становить 507 705 грн. 95 коп., яка складається з: 190 000 грн. 00 коп. - сума вкладу його батька згідно з договором банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1272-2014; 17 116 грн. в якості 3% річних та 300 589 грн. 95 коп. інфляційних втрат, яку просив стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України завдану йому шкоду на його користь.

Ухвалою суду від 19.05.2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 02.07.2021 року (а.с. 40).

02.07.2021 року від представника відповідача 3 - Донченко О.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 66-72), відповідно до якого зазначив, що позивачем не надано будь-якого судового рішення суду, що підтверджує неправомірність прийняття протиправного рішення, вчинення дії чи бездіяльності Національним банком України чи його посадовими особами, що призвели до завдання шкоди позивачу та стосується діяльності ПАТ «Старокиївський банк». Крім того, діючим законодавством не встановлено обов`язку Національного Банку України відповідати за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України. Крім того, відповідач 3 не є стороною у договірних відносинах між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», тому у відповідача 3 відсутні зобов`язання стосовно виконання умов договорів банківських вкладів, а отже він є неналежним відповідачем у справі. При цьому, позивач не довів факт заподіяння йому шкоди відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача 3 та заподіяною шкодою.

10.08.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача 2 - Музичук Л.В., відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що на даний час ліквідація Банку вважається завершеною, а Банк ліквідованим, у зв`язку з чим повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «Старокиївський банк» припинено, а тому заявлені позивачем вимоги є безпідставними. Крім того, справи щодо відшкодування Фондом коштів підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки Фонд є особою публічного права, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування. При цьому, права позивача не могли бути порушені внаслідок незаконних дій Фонду гарантування, оскільки у Фонду гарантування були обмеження для здійснення відшкодування, зокрема встановлені ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року у справі № 752/3185/17 про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , а також нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 105-112).

01.10.2021 року від представника відповідача 1 - Немирівської А.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.137-144), відповідно до якого заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду гарантування щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій та повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази порушеного права позивача внаслідок дій чи бездіяльності Кабінету Міністрів України.

Ухвалою суду від 01.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.11.2021 року (а.с. 157).

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, в матеріалах справи наявна заява представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності (а.с. 175).

Представник відповідача 1 - Юрченко О.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави, викладені у відзиві. Згодом представник відповідача 1 Горова С.В. до судового засідання не з`явилась, надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наявними обмеженнями щодо пересування по місту Києву під час повітряної тривоги, у задоволенні якого ухвалою суду від13 березня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено.

Представник відповідача 2 - Музичук Л.В. також заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 3 - Донченко О.Г. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , № 25/01-16 від 23.03.2021 року, видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В., в провадженні останньої знаходиться спадкова справа № 12/2020, яка була заведена 03.08.2020 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 , та єдиним спадкоємцем є його син - ОСОБА_1 , в тому числі з урахуванням 1 / 2 частки, від якої відмовився сим померлого - ОСОБА_4 (а.с. 37).

12.06.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського рахунку № 8598, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_2 банківський поточний (на вимогу) рахунок № НОМЕР_1 у гривні (а.с. 22а).

12.06.2014 року між тими ж сторонами було укладено договір банківського вкладу № 06/1272-2014 «Надійний» у гривні, строком до 12.07.2014 року на суму 190 000,00 грн., з процентною ставкою за вкладом 8% річних (а.с. 22).

Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачена сплата процентів в кінці терміну шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника № НОМЕР_1 , що був відкритий раніше у ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до договору банківського рахунку від 12.06.2014 року № 8598.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2014 року відкликано банківську ліцензію та ухвалено рішення про ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк». Для отримання коштів вкладники з 25 вересня 2014 року до 04 листопада 2014 року включно можуть звернутись до установ банку-агента Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ПАТ «Банк «Київська Русь».

07.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» із заявою про термінове повернення коштів з ПАТ «Старокиївський банк» (а.с. 23).

Згідно з листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» від 10.11.2014 року ОСОБА_2 було повідомлено, що враховуючи наявність фактів вчинення працівниками та клієнтами Банку дій, спрямованих на неправомірне отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, прийнято рішення про зупинення відповідних виплат та перерахувань та одночасно зазначено, що договір банківського рахунку № 8598 від 12.06.2014 року та договір банківського вкладу № 06/1272 -2014 від 12.06.2014 року є предметом кримінального провадження № 0000367 і визнані Банком нікчемними відповідно до ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 25).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 року у справі № 826/8051/15 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. щодо визнання нікчемними, укладених із ОСОБА_2 договору банківського вкладу № 06/1272-2014 від 12.06.2014, договору банківського рахунку № 8598 від 12.06.2014 та всіх транзакцій за цими договорами, а також щодо зупинення перерахування/виплати за вказаними транзакціями та правочинами, визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. № 61 від 29.08.2014 в частині, що стосується ОСОБА_2 , визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. щодо не включення ОСОБА_2 до повного переліку вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіну Л.О. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_2 , як вкладника, який має право на відшкодування за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 28-31).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 р. у справі № 826/8051/15 частково задоволено апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О., постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 року скасовано в частині визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. № 61 від 29.08.2014 в частині, що стосується ОСОБА_2 , закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог, в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 року - залишено без змін (а.с. 32-36).

Судом встановлено, що 25.09.2019 року внесено запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № 3024349 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Старокиївський банк» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини неодноразово робив висновок, що право на суд було б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частина перша ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно з ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність держави за незаконні дії чи бездіяльність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за неправомірні діяння посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

На державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність дій органів державної влади та посадових осіб, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 17 ч. 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Фонд гарантує відшкодування коштів за вкладом, який вкладник має в банку, що в подальшому реорганізувався шляхом перетворення, на тих самих умовах, що і до реорганізації.

Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 761/10730/18 вказано, що гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є гарантіями держави, передбаченими Законом України «Про систему гарантування вкладів». Для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.

Правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної сумі мають управлінський характер. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом.

Таким чином, судом встановлено, що позов було пред`явлено до держави Україна на підставі ст. 1174 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої в результаті неправомірних дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, створеного з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та наділеного владними управлінськими функціями, питання про протиправність дій якої було вирішено судом у порядку адміністративного судочинства у справі № 826/8051/15 та судове рішення про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 , як вкладника, спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 , який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладі фізичних осіб за договором банківського вкладу, неможливо виконати у зв`язку із ліквідацією банку, а отже права не можуть вважатись поновленими, а судове рішення виконаним.

Крім того, суд звертає увагу, що внаслідок протиправних дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулося втручання у право позивача на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки позивач мав законні сподівання на гарантоване відшкодування державою, яка делегувала відповідні функції Фонду гарантування вкладів фізичних, коштів за його вкладом.

Вказана позиція, узгоджується з постановою Верховного Суду від 03.02.2021 справа № 757/225/20-ц.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної позивачу шкоди у розмірі неповернутого вкладу у сумі 190 000,00 грн. внаслідок протиправних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, встановленої рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2015 року, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, в обґрунтування яких позивач посилається на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Вимоги ст. 625 ЦК України на виниклі між сторонами правовідносини не поширюються, а стягнення відсотків за умовами договору банківського вкладу після початку ліквідації банку положеннями ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенні, як безпідставні.

Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у цій справі в якості відповідача суб`єкта, який реалізовував владні повноваження, протиправними діями якого завдано шкоду, чи органів Державної казначейської служби, до повноважень якої належить казначейського обслуговування бюджетних коштів, при участі у справі в якості відповідача Кабінету Міністрів України, який є вищим органом у системі органів виконавчої влади, та відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб й Національного банку України, не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем виступає держава, а не орган державної влади.

Отже, відповідно до матеріалів справи, відповідач 1 - Кабінет Міністрів України не уповноважений відповідати за заподіяну позивачу шкоду неповерненням грошового вкладу.

Разом із тим, незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України.

Незалучення ДКСУ чи її територіального органу не може бути підставою для відмови у позові.

Аналогічний висновок викладено у постанові від 27 листопада 2019 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 шкоду, в сумі 190 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166, 1173,1174 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кабінету міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дій чи бездіяльності органів державної влади - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 190 000 грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач 1: Кабінет міністрів України: 01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, 12/2, .

Відповідач 2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб: 02000, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 17, .

Відповідач 3: Національний банк України: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, .

Суддя О.В.Батрин