Справа № 346/5617/21
Провадження № 2/346/104/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого- судді Беркещук Б.Б.

з участю секретаря Копильців І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Коломийська міська рада, Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради про припинення порушення правил добросусідства, відновлення огорожі, -

ВСТАНОВИВ: Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що будинковолодіння, в якому вона проживає, отримала у спадок згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, вона є власницею земельної ділянки в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 210030025, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 є її сусідкою і вони мають спільну межу між земельними ділянками, які мають у власності. Земельну ділянку із домоволодінням, яка знаходиться в АДРЕСА_2 відповідач придбала у 2009 році. До цього часу земельна ділянка належала ОСОБА_4 .

З 2012 року відповідач ОСОБА_2 розпочала будівництво. До купленого невеликого будинку добудовувала інші кімнати, фундамент на добудову був залитий на відстані 20 см від паркану. Вона, позивач неодноразово зверталась усно до сусідів із зауваженням щодо невиконання будівельних норм, проте сусіди не реагували на її прохання, тому 14.11.2013 р. та 14.04.2014 р. вона звернулася в інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю, проте отримала відповіді, що порушень не виявлено. Зазначила, що в подальшому зверталася у відділ архітектури та прокуратуру м.Коломия і як наслідок відповідач продовжила будівництво на відстані 1 м 30 см від паркану.

Після даної ситуації відповідач зі своїм чоловіком почала писати скарги на неї, а також влаштовувати різного роду проблеми.

У червні 2021 року відповідач ОСОБА_5 звернулася до неї з пропозицією замінити огорожу між їхніми будинковолодіннями та зазначила, що висота такої огорожі буде не вище 1 метра та згоди між ними не було досягнуто. Огорожа із сітки та металевих стовпчиків, яка була споруджена з 1991 року між їхніми земельними ділянками була зроблена за її, позивача кошти та власними силами, в тому числі і фундамент під огорожу. Одного дня вона повернулася додому з чоловіком та побачила, що металева сітка знята, а на її місці на фундаменті та залізних стовпах прикріплено металевий профіль та закінчуються роботи по встановленню згаданої огорожі із бляхи. Висота бляхи 1 м. 80 см. без урахування фундаменту. З урахуванням фундаменту висота огорожі становить 2.08 2.10 м., довжина огорожі становить 33 метри.

Дана конструкція заміненої огорожі приносить її сім`ї значні незручності так як затіняє будинок і територію біля нього. Встановивши спірну огорожу відповідач ОСОБА_2 створила несприятливі умови для їх проживання, порушивши правила добросусідства.

Просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0696 га, кадастровий номер 210030025 по АДРЕСА_1 , шляхом припинення порушень правил добросусідства, а саме відновлення огорожі з сітки за власний рахунок відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з наведених в позовній заяві підстав, просили задовольнити. Крім того, позивач пояснила, що згоди на заміну огорожі не давала, а дізналася про таку заміну, коли повернулась додому.

21.01.2022 р. відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому остання просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі . Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала відзив на позов та пояснила, що на підставі договорів купівлі - продажу № 5711, 5717від 02 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В. вона є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 та земельної ділянки, кадастровий номер :21:003:0079 площею 0,0671 га для обслуговування житлового будинку. По сусідству з нею проживає позивач ОСОБА_1 , їхні земельні ділянки межують.

З сусідньої земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , постійно йшов неприємний запах від дворової вбиральні, а також запахи від буджарні,яку позивач часто використовує за призначенням. Також позивач утримує у дворі собаку породи «вівчарка», яка є не прив`язаною і на будь-який шум або рух на її подвір`ї, реагує голосним гавканням, особливо вночі. Вони з чоловіком були позбавлені приватного життя так як все, що відбувалось у них на подвір`ї, гості, які приходили до них, все відбувалось на «очах» сусідів. В зв`язку з цим вона звернулась до позивача ОСОБА_1 з проханням замінити огорожу з сітки на огорожу з металопрофільних листів і як наслідок позивач і вона, відповідач добровільно врегулювали всі питання щодо заміни огорожі, чоловік позивачки допомагав майстрам розбирати огорожу з сітки, яку залишили на стороні позивачки, як домовлялись. Вибрали металопрофільні листи саме сірого кольору зі сторони позивачки, як вона наполягала, оскільки не хотіла темного кольору. Через деякий час позивач почала писати скарги, незважаючи на їх добросусідські відносини. Однак такі скарги залишались без задоволення, так як жодних порушених прав позивачки не було встановлено. Також, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що вона отримала згоду від позивача ОСОБА_1 на реконструкцію - заміну паркану, погодила висоту паркану трохи вищеіз-за диму від коптіння позивачами м яса, від неприємного запаху з дворової вбиральні позивачки.

Долучені до позовної заяви відповіді з Коломийської міської ради на скарги позивачки від 30.07.21р. та 12.08.21р. підтверджують, що висота огорожі відповідає ДБН, що не тільки не підтверджують викладені позивачкою обставини, а їх спростовують, а також підтверджують відсутність правових підстав щодо притягнення її до відповідальності.

Та обставина, що дійсно встановлення глухої огорожі було викликано гострою необхідністю підтверджується звітом експертно-консалтингової фірми ТОВ «Ека-Захід» про проведення технічного обстеження на підставі її, ідповідача, листа-замовлення. В даному звіті підтверджено, що відстань від дворової вбиральні, розташованої на земельній ділянці позивача ОСОБА_1 до огорожі становить 0,6 м, а до її, відповідача, житлового будинку 1,5 м., тоді як згідно ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» не менше 20 м. Зазначено, що вигрібна яма виконана з негерметичних будівельних конструкцій. З долучених фотографій видно, що буджарня позивача знаходиться впритул до паркану. Звітом про проведення технічного обстеження підтверджено, що відстань від межі суміжної земельної ділянки (огорожі) до стовбурів дерев, які висаджуються, має бути від 4 до 6 м в залежності від величини крони. Фактично позивачем ОСОБА_1 порушено ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», так як дерева висаджено впритул до спільної межі і на відстані 30 і 60 см. Наведене свідчить, що саме зі сторони позивачки порушені не тільки вимоги ДБН, правила добросусідства, але і її права.

Зазначила відповідач, що тривалий час із позивачем перебувають в неприязних відносинах із-за надмірного інтересу до її, відповідача, приватного життя. Також вказала, що немає можливості допитати майстра, який здійснював заміну паркана так як останній призваний на військову службу. Вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та безпідставним.

28.02.2022 р.представником позивача ОСОБА_3 подано відповідь на відзив на позов, в якому зазначила, що собака у позивача знаходилась у вольєрі в протилежній стороні від спірної огорожі, що дворовою вбиральнею позивач не користується, розміщення дворової вбиральні було запроектовано з самого початку на території всіх суміжних землекористувачів. Буджарнею сім`я позивача ОСОБА_1 користуюєься два рази на рік Крім того, як вбачається із звіту про проведення технічного обстеження (ст. 2) огорожа із металопрофільних листів по спільній межі між їх земельними ділянками встановлена по існуючому бетонному цоколю. Висота до землі змінна від 1,84 до 2,08, отже наявна висота огорожі, яка більша встановлених нормами 2 м.

Представник третьої особи Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Встановлено судом, що відповідно до копії технічного паспорту на житловий (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 18.04.1989 р. реєстровий № 4226 власником будинку є позивач ОСОБА_1 (а.с. 15-19).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № Д-96 позивач ОСОБА_1 успадкувала будинковолодіння в АДРЕСА_1 (а.с. 6). Також, позивач є власницею земельної ділянки в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 210030025, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 889298 від 11 червня 2007 року (а.с. 7).

В копіях листів наданих міським головою Б.Станіславським від 30.07.2021 р. №С/1381 та 12.08.2021 р. №266-у на адресу позивача ОСОБА_6 зазначено, що спільною перевіркою працівниками відділу муніципальної інспекції міської ради та працівниками відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю міської ради встановлено, що огорожа з профнастилу висотою 1 м. 80 см. встановлена на межі земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 кадастровий номер :21:003:0079 та земельної ділянки, яка належить позивачу. Згідно вимог пункту 6.7. ДБН Б.2.2-5.2011 «Благоустрій територій» затвердженого наказом Мінрегіону від 30.03.2012 року №139 дозволено проектувати огородження як окремих ділянок так і усієї прибудинкової території садибної прибудови. Висота огорожі має бути не більше ніж 2,0 м. на межі сусідніх земельних ділянок. Також п.6 Постанови Кабінету міністрів України від 07.06.2017 року №406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» визначено, що встановлення парканів не потребує документів на право їх встановлення (а.с. 9, 10).

Судом встановлено, що згідно договорів купівлі - продажу № 5711, 5717 від 02 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В., відповідач ОСОБА_2 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 та земельної ділянки, кадастровий номер :21:003:0079 площею 0,0671 га для обслуговування житлового будинку, що підтверджується Державним актом на право приватної власності (а.с. 70, 71-72, 73-74 ).

В матеріалах справи містяться копії довідок за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО №4789 від 23.04.2022 р. та № 832 від 23. 01.2023 р., з яких видно, що відповідач ОСОБА_2 зверталась із заявою до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області по факту виникнення диму з бочки для в`ялення м`яса, який потрапив на подвір`я заявниці та з приводу конфлікту між чоловіком позивача ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_2 , в ході якого чоловік ображав відповідача ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував їй (а.с. 183, 184).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є сусідкою позивача, що відповідач по справі недавно поселилась в будинок по сусідству з позивачем ОСОБА_9 . Між їх будинками є огорожа з бляхи, а раніше була з сітки. Позивач їй розповідала, що відповідач огорожу з сітки на бляху замінила без її згоди. Свідок вказала, що не бачила, як замінювали огорожу з сітки на бляху. Коли відповідач замінила огорожу не бачила, вже побачила огорожу (паркан) з бляхи через 1-2 дні. Ця огорожа затіняє позивачу город і овочі, які на ньому ростуть.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що спірний паркан збудований відповідачем в 2022 році. Висота паркана становить біля 2.08 2.10 м. До того був паркан з сітки, якого встановили приблизно у 1992 році їхня сім`я. Колишня сусідка нічого не допомагала. Після заміни відповідачем огорожі з сітки та бляху, така огорожа затінює їх город, кімнати в будинку. У нього та його дружини вона ж позивач ОСОБА_9 відповідач дозволу не просила, вони з дружиною не знали, що відповідач ОСОБА_11 має намір замінити огорожу з сітки на огорожу з бляхи. Коли відповідач замінювала огорожу, то він з дружиною перебував в с.Балинці і не допомагав у заміні спірної огорожі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що у них з сусідами ОСОБА_9 була домовленість, що вони встановлять(замінять) на фундаменті огорожу -паркан. ОСОБА_9 погодилися, чоловік позивачки свідок ОСОБА_13 допомагав знімати металічні стовпчики, коли були майстри, подавав інструменти, забирав сітку, яку зняли і поклали йому на подвір`я. Він свідок, пропонував ОСОБА_14 , що зробить свій паркан, однак останній сказав, що для чого два фундаменти, щоб робив новий паркан на старому. Паркан вони робили до місяця часу, бо спочатку не було грошей на бляху. Грунтували, фарбували, потім привезли бляху. Паркан вирішили зробити, бо були незручності з боку сусідів ОСОБА_9 , а саме коли був живий собака, то такий, коли їх бачив, постійно гавкав, гарчав, а чоловік позивачки справляв природні потреби на паркан, і коли він йому робив зауваження, то останній ображався. Крім того, коли позивач коптила м ясо, то ввесь дим потрапляв до них в будинок. Вони з даного приводу звертались у поліцію, свідок він же чоловік позивача ОСОБА_13 піднімав на нього руку, в поліції оголосили йому попередження. Також є незручності від великих дерев, які ростуть у позивачки близько біля паркана і від вітру можуть впасти і створити небезпеку. Вказав, що свідок ОСОБА_9 був вдома, коли заміняли паркан, допомагав у такій заміні, також вони з дружиною вибрали світлу бляху враховуючи побажання позивача. Висота паркана становить десь 1.80 м. Паркан з бляхи в більшості захищає їх будинок від диму. Крім того, у них в господарстві уповноваженими особами з інспекції зроблено заміри в результаті чого виявлено, що туалет позивача розміщений від спірного паркана на відстані 60 см.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є сином відповідача ОСОБА_2 , що чоловік позивача він же свідок ОСОБА_13 , часто на куті біля їх будинку справляє природні потреби на спірний паркан, де відстань до їх вікна біля 1 м. Протягом квітня-травня 2021 року йшли розмови з сусідами ОСОБА_9 про заміну паркану з сітки на паркан з бляхи, узгоджували колір, висоту, розмір. Позивач та її чоловік погодились на те, що вони їм віддають металеву сітку, а заміна старого на новий паркан будуть за кошти відповідача. Свідок ОСОБА_13 був присутній, коли проводили роботи по заміні паркана, не заперечував, мовчки забрав сітку, жодних претензій не мав. Все відбувалося за погодженням з сусідами ОСОБА_9 . Його батьки через 3-4 дні фарбували паркан. Претензії у позивача почались через місяць після встановлення паркана, прийшли працівники з міської ради, почали міряти висоту паркана. Висота паркана становить 1,80 м.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що є матір`ю відповідачки і у 2021 р. на початку червня подзвонила дочка, що узгодила з сусідами заміну паркана і, щоб вона приїхала допомогти по господарству. Вона, свідок, бачила позивача, яка стояла біля хати спиною, а її чоловік був біля майстрів, у руках тримав можливо молоток. Дочка, вона ж відповідач, за власний рахунок поклала бляху, зять тиждень чистив стовпчики на паркан. Бляха має висоту 1,80 м. Внук їй розповідав, що чоловік позивачки справляє часто природні потреби на паркан. Зазначила, що встановлення паркану з бляхи було необхідністю. Позивач та її чоловік постійно конфліктують з відповідачкою та її сім єю.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику с правах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, суд має виходити із такого:

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р., гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно визначається, як право на власність.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім`ї.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно п.п. г, е, ч.1. ст. 96 ЗК України, землекористувачі також зобов`язані:

- не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

- дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

Відповідно до змісту ч. 1 ст.103, ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ст. 156 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною першою статті 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з пунктом 9 частини першої, частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об?єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і

правил.

Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна: «зведення на земельній ділянці парканів, воріт і хвірток не належить до самочинного будівництва»

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі віднесені до малих архітектурних форм. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» затвердження правил благоустрою територій населених пунктів належить до повноважень сільських, селишних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів. Розроблення таких правил та їх затвердження здійснюється відповідно до норм Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про благоустрій населених пунктів».

Правила благоустрою Коломийської територіальної громади від 30 серпня 2021p. No 1045-18/2021-18 затверджені рішенням 18 сесії Коломийської міської ради.

П 8 розділу 10 Правил передбачено, що присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх ділянок допускається огороджувати. Висоту огорожі слід встановлювати згідно з вимогами п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях.

Огорожа присадибних ділянок не може виступати за червону лінію та межі ділянки. Висота огородження з сторони сусідів не повинна перевищувати 2.0 м.

Вказані ДБН не містять вимог щодо характеристик паркану стосовно її інсоляційних властивостей, однак п. 6.1.34 ДБ Б.2.2-12.2019 «Планування та забудова територій» прямо передбачає, що встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях, тобто предметом доказування у даній справі є дослідження чи встановлення огорожі погіршує інсоляцію житлового будинку позивачки і чи висота огорожі відповідає ДБН.

Принцип змагальності цивільного судочинства передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов?язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі No 129/1033/13-ц (провадження No 14-400uc19).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки позивач на підтвердження своїх порушених прав не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів за змістом яких встановлення спірного паркану порушено вимоги ДБН щодо висоти та інсоляції в його будинку, що позивач до суду з клопотанням про проведення відповідної експертизи не зверталась, що паркан із сітки було встановлено позивачем за власні кошти, що відповідачем порушено правила добросусідства та порушено право позивача щодо користування земельною ділянкою площею 0,0696 га, кадастровий номер 210030025, за адресою: АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.).

Отже, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0696 га за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення порушень правил добросусідства шляхом відновлення огорожі з сітки за власний рахунок задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі наведенного та ст.ст.317,319,391 ЦК України, ст.ст.96,103 ЗК України, керуючись ст.ст. 12,76,78,80,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Коломийська міська рада, Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради про припинення порушення правил добросусідства, відновлення огорожі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 ;

Коломийська міська рада, місцезнаходження: м. Коломия, просп. Грушевського, 1 Івано-Франківської області, .

Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради, місцезнаходження:м. Коломия, просп. Грушевського, 1 Івано-Франківської області, .

Суддя Беркещук Б. Б.