ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/823/22 Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/818/317/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 жовтня 2022 року, ухвалене у складі головуючого судді Кочнєва О.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період січень 2022 року 11 серпня 2022 року у розмірі 19912,88 грн. На обґрунтування зазначив, що стягнення аліментів з відповідачки відбувається на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.04.2019 року по цивільній справі №632/194/19 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке 14.05.2019 року набуло чинності,

Позов мотивовано тим, що відповідачка зазначене рішення суду про стягнення з неї аліментів не виконує, починаючи з початку 2022 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 16663,50 грн, що підтверджується копією розрахунку, наданого до суду. Оскільки вказане питання стосується забезпечення дитини, позивач у відповідності до вимог статті 196 Сімейного кодексу України та правового висновку Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 року по справі №333/6020/16 вважає за можливе стягнути з відповідачки зазначену вище суму заборгованості.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права щодо звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання (ст.ст. 608, 617 ЦК України), так як за загальним правилом неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимоги законодавства є підставою для звільнення від відповідальності з порушення зобов`язання. Тобто можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому.

Вказує, що у постанові Верховного суду від 25 січня 2022 року № 904/3886/21 зазначено що форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення та їх застосування для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. При цьому той факт, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що їх наявність може бути засвідчена відповідним компетентним органом.

Зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів того, що дія військового стану в Україні є для неї невідворотними та надзвичайними обставинами, внаслідок яких її матеріальний стан погіршився настільки, що вона не мала змоги виконати свої обов`язки щодо дитини. Навпаки, сплата заборгованості по аліментах однією сумою після подання позову до суду свідчать про протилежне.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.04.2019 року по справі №632/194/19, провадження №2/632/195/19, яке набрало чинності 11.05.2019 року, з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з 07 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, яке відбудеться за загальним правилом 29.07.2023 року.

Розмір аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідачки становив 2777,25 грн., що відповідає 1/4 середнього заробітку для даної місцевості у період з 01.01.2022 року до 31.07.2022 року, тобто відповідачка офіційно ніде не працює.

Згідно з довідкою старшого державного виконавця Аліни Венгер від 27.07.2022 року загальний розмір заборгованості по виконавчому провадженню станом на 31.07.2022 року становив 16663,50 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що незважаючи на правомірність вимог ОСОБА_1 щодо правових підстав позову, у задоволенні його позовних вимог слід відмовити, оскільки надані суду з боку відповідачки ОСОБА_2 докази на підтвердження невиконання нею своїх зобов`язань за аліментними платежами у період січня-липня 2022 року через форс-мажорні обставини є такими підставами, що повністю звільняють її від відповідальності від сплати таких платежів.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При цьому, відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 03.04.2019р., справа №333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX та продовжений до теперішнього часу.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме, зокрема, загроза війни, збройний конфлікт, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, вторгнення, введення комендантської години та інше.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, військова агресія проти України, що стала підставою введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами. У зв`язку з цим підтверджено, що такі обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами. Станом на час розгляду справи по суті воєнний стан не скасований та вказані обставини продовжують діяти на території України.

Є загальновідомим факт, що з 24 лютого 2023 року збройні формування Росії здійснили вторгнення до Харківської області України і активні бої українських сил оборони з агресором відбувалися у сусідніх з місцем проживання відповідачки районах, що поза розумним сумнівом негативно вплинуло на можливість відповідачки заробляти, внаслідок чого її дохід об`єктивно знизився.

ОСОБА_2 у заяві про звільнення від відповідальності зазначила, що війна проти її волі стала наслідком втрати нею можливості стабільно заробляти та відповідно належним чином сплачувати аліменти, звичайного ритму життя, станом на час подання її заяви, вона має можливість сплачувати аліменти та більше не допустить прострочення їх сплати.

Позивач всупереч свого процесуального обов`язку не надав доказів на спростування цих аргументів відповідачки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчий листом №632/194/19 від 14.05.2019 року, розмір аліментів визначений у виконавчому документі складає 2777,25грн. ОСОБА_2 сплачено аліменти у січні 2022 року 1773 грн, у лютому 2022 року у розмірі 1773 грн, за березень 2022 року по серпень 2022 року сплачено 0 грн.

Заборгованість за січень та лютий 2022 року складає 2008,50 грн, загалом заборгованість за січень-серпень 2022 року складає 15894,75 грн, у серпні 2022 року заборгованість ОСОБА_2 сплачена у розмірі 18672 грн, тобто у повному обсязі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, судом всупереч наведеній нормі ст. 89 ЦПК України не було враховано, що воєнний стан в Україні було запроваджено 24 лютого 2023 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що сплачувати не в повному обсязі аліменти ОСОБА_2 почала у січні 2022 року, тобто ще до початку військової агресії Російської Федерації проти України, а тому об`єктивних підстав для звільнення від сплати пені за період січень-лютий 2022 року не має.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03квітня 2019року у справі№ 333/6020/16-ц (провадження№ 14-616цс18), у зв`язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.

Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Доводи апеляційної скарги та розрахунок обрахування розміру пені, проведені апелянтом, не відповідають зазначеним вище правовим позиціям та нормам матеріального права.

Натомість наведена позивачем формула обрахунку розміру пені проведена є вірною.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час пред`явлення позову відповідач аліменти сплачувала не у повному обсязі, тому розмір заборгованості необхідно обраховувати за період з січня 2022 року по лютий 2022 року включно. В цій частині доводи скарги знайшли своє підтвердження.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, скориставшись зазначеною формулою, зважаючи на те що розмір пені не може перевищувати суму заборгованості колегія суддів приходить до висновку, що пеня за вказаний період становить 2008,5 грн, з яких:

за січень 2022 року 1807,65 (1004,25*1%*180),

лютий 2022 року 3052,92 грн (2008,50*1%*152),

Розмір заборгованості зі сплати аліментів в цей період складає 2008,50 грн. (довідка державного виконавця а.с.22).

Тому, саме такий розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів в межах заявлених позовних вимог і періоду підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині доводи висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги їх не спростували.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.141 ЦПК України колегія суддів розподіляє судові витрати пропорційна до задоволених вимог.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 жовтня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) неустойку (пеню) за несплату аліментів за період січень 2022 року лютий 2022 року у розмірі 2008 грн 50 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 227 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Ю.М.Мальований.