КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023року місто Київ

Справа № 754/11116/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6098/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Желепи О. В.

суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року (постановлену у складі судді Саламон О. Б., повне судове рішення складено 23 січня 2023 року) про задоволення скарги

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренка Сергія Вікторовича, заінтересована особа П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора ЦМУ МЮ (м. Київ)

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренка Сергія Вікторовича, в якій просить поновити строк на оскарження, звільнити з-під арешту нерухоме майно та скасувати заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 52250, зареєстрованого 05.07.2004 реєстратором: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора на підставі постанови № АЕ 687079 від 30.06.2004 виданої державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва Федоренко С. В. про арешт майна боржника ОСОБА_2 та заборону його відчуження.

Скарга обґрунтована тим, що скаржник успадкувала 1/3 частку кв. АДРЕСА_2 після померлого ОСОБА_2 . При цьому, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинено заповіт щодо належної йому на праві власності 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 .

15 липня 2021 року нотаріусом 15-ої Київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 857/2021 щодо майна померлого ОСОБА_2 , однак під час оформлення спадщини скаржник дізналась про те, що постановою державного виконавця від 30.06.2004 накладено арешт на 1/3 частину зазначеної квартири, а тому, з вищевказаних підстав нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначає, що з приводу скасування арешту зверталася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, але 06.10.2022 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відмовлено у відкритті провадження по справі.

В подальшому, ОСОБА_1 25.10.2022 звернулась повторно до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про скасування арешту з майна, однак отримала лист про відмову у знятті арешту, з посиланням на те, що для вирішення вказаного питання заявник може звернутись до суду на підставі п. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавчого провадження».

Зважаючи на викладені обставини, скаржник вимушена звернутись до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року скаргу задоволено.

Звільнено з-під арешту нерухоме майно та скасовано заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 52250, зареєстрованого 05.07.2004 реєстратором: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора на підставі постанови № АЕ 687079 від 30.06.2004 державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва Федоренко С. В.

Не погоджуючись з такою ухвалою, Деснянський ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 03 лютого 2023 року подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої тільки сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою. В даному випадку ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

Крім того, станом на сьогодні у відділу відсутня інформація щодо сплати боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в межах виконавчого документу зазначеного у постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

06 березня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу поданий представником ОСОБА_1 адвокатом Батечко О. І., в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвалу постановлено з додержанням норм чинного законодавства, судом враховано положення ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України, відповідно яких до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час його смерті, за виключенням тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до спадкоємців.

Крім того, в даному випадку відсутній спір про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, - між ОСОБА_1 та апелянтом. Позивачка ОСОБА_1 просила суд в порядку позовного провадження зняти всі вищезазначені арешти, які були накладені на квартиру. Однак, суд прийшов до висновку, що позивачка пред`явила позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Скарга є необґрунтованою та такою що не відповідає вимогам п. 2, 3, 5, 6 ст. 356 ЦПК України. Також, апелянтом не зазначено поважність причин ненадання доказів про наявність підстав щодо заявлених вимог до ОСОБА_1 сплатити Державній виконавчій службі борг за боржника, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження за відсутності виконавчого провадження.

У судове засідання 14 березня 2023 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила розглянути скаргу без її участі.

З огляду на те, що справу розглянуто за відсутності її учасників, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення постанови є дата складання повного тексту.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи

Задовальняючи скаргу суд вважав встановленим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 26.11.2002 за № 1933, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - співвласники кв. АДРЕСА_1 в рівних долях.

25.10.2002 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб було розірвано .

14.05.2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 14.05.2010.

25.11.2016 ОСОБА_2 зробив розпорядження на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2178, ОСОБА_2 на випадок смерті зробив розпорядження щодо належної йому на праві власності 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а саме заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 частку, належної йому квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер у віці 59 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.04.2021.

У відповідності до листа П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 25.11.2021 повідомлено проте, що спадкоємицею, яка прийняла спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , є його дружина - ОСОБА_1 . Спадкова справа щодо майна померлого заведена 15.07.2021 за № 857/2021.

Відповідно до листав від 09.08.2022 за № 14311-С/З, начальник Деснянського відділу ДВС А.Дубас зазначив, що для вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна заявниця може звернутися у відповідності до п. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду. Зокрема із вказаного листа вбачається, що обтяження № 52250 зареєстроване 05.07.2004 15-ої Київською державної нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця ВДВС Федоренко № ае 687079 від 30.06.2004 про накладення арешту на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Також зазначено, що строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки, а в АСВП відсутні записи по виконавчому провадженню відносно ОСОБА_2 за 2004 рік, у Відділу відсутня можливість встановити в межах якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника № ае 687079 від 30.06.2004.

Скаржник, з метою скасування арешту з 1/3 частини квартири та реалізації свогоправа на спадкування після померлого чоловіка, зверталась до Міністерства юстиції України, що підтверджується копією заяви від 06.10.2022.

Встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Деснянського районного суду м. Києва в порядку позовного провадження з позовною заявою до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), третя особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про звільнення квартири з-під арешту. Ухвалою суду від 06.10.2022 постановлено відмовити у відкритті провадження по справі у зв`язку з тим, що зі змісту позову не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, та позов не містить матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області листом від 15.11.2022 року повідомило заявниці ОСОБА_1 що згідно інформації, наданої Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ), встановлено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у Відділі на виконанні перебували виконавчі провадження, за якими боржником був ОСОБА_2 . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявним є запис типу «арешт» за № 52250 зареєстроване 05.07.2004 П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ м. Києві Федоренко № АЕ 687079 від 30.06.2004 про накладення арешту на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_3 . При цьому, за наявними у Системі даними не вбачається за можливе ідентифікувати вказане обтяження (арешт) як такий, що накладений у рамках конкретного виконавчого провадження. Слід зазначити, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Ч. 5 цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції вказував, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Зважаючи на викладене, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Також, суд, при прийнятті рішення послався на положення ст.ст. 1216 та 1218 ЦК України, відповідно до яких до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час його смерті, за виключенням тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За встановлених обставин, суд вважав обґрунтованимизаявлені вимоги щодо скасування арешту, оскільки ОСОБА_1 фактично позбавлена можливості прийняти спадщину після померлого чоловіка, при цьому викладене в скарзі знаходить своє підтвердження в ході розгляду справи, а відтак скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом розділу 7 ЦПК України судом можуть бути визнані неправомірними дії виконавця лише за умови доведеності порушення виконавцем вимог Закону при вчиненні дії, що у даному випадку не доведено заявником.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника)

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України , якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається зі змісту копії постанови про накладення арешту, державний виконавець Федоренко О.В. в 2004 році наклав арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 так як на його виконанні перебувало рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2004 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 4068 грн. 43 коп.

Такі дії державним виконавцем вчинені в межах його повноважень та вимог закону.

Суд встановив, що заявник не є стороною виконавчого провадження, також остання не зверталась з заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Зі змісту поданої скарги , вбачається, що стягувач ОСОБА_6 за виконавчим листом , в межах якого накладався арешт не залучений до розгляду скарги.

Посадовою особою, дії якої оскаржуються скаржником зазначено лише державного виконавця Федоренка С.В., начальник Деснянського РВ ДВС у місті Києві - Дубас Артур, яким було відмовлено у скасуванні постанови про накладення арешту, не зазначений як суб`єкт оскарження.

Скарга не містить вказівки на будь-які порушення Закону, які були вчиненні державним виконавцем Федоренко С.В. під час накладення арешту на майно боржника.

Задовольняючи скаргу, суд в порушення вимог ст. 451 ЦПК України не зазначив, якими діями чи бездіяльністю державного виконавця, дії, якого оскаржувались були порушені права боржника.

Тобто, судом не було встановлено неправомірності дій державного виконавця, під час накладення арешту, а за таких обставин у відповідності з ч.3 ст. 451 ЦПК України у суду були відсутні підстави для задоволення, поданої скарги.

Посилання скаржника на те, що їй було відмовлено у відкритті провадження за її позовом, який вона спрямувала до державної виконавчої служби, не давало суду підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця, який не вчинив жодних порушень закону під час виконання рішення суду.

Колегія зазначає, що заявник, яка не є стороною виконавчого провадження не оскаржувала ухвалу щодо відмови у відкритті провадження за її позовом.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи, які мали значення для її вирішення, порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, а тому ухвала суду першої інстанції має бути скасована з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Деснянського ВДВС ЦМРУ МЮ (м. Київ) необхідно стягнути судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в сумі 2270 грн.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренка Сергія Вікторовича, заінтересована особа П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора ЦМУ МЮ (м. Київ) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Деснянського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) судовий збір 2270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днівз дня складання повного судового рішення.

Суддя доповідач О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик