справа № 631/390/23
провадження № 2-о/631/18/23
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

06 березня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши питання можливості відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , із залученням до участі у справі в якості заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про надання права на шлюб,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області із заявою, поданої в порядку окремого провадження, в якій просить надати їй право на шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України).

В даному випадку, вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі суд керується положеннями частини 9 статті 10, статтей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, тобто застосовує аналогію закону, оскільки главами 1 та 2 розділу ІV Цивільного процесуального кодексу України прямо не врегульовано дії суду при подачі до суду заяви, яка не відповідає вимогам Цивільного процесуального законодавства України.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини заяви та їх правову кваліфікацію, з`ясовано, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Вказаними статтями визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача (заявника).

Так, у відповідності до пункту 2 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте в супереч наведеної норми права ОСОБА_1 не зазначено відомих номерів засобів зв`язку та електронної поштової адреси учасників справи.

Крім того, за загальним правилом, визначеним у частині 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже за приписами вищенаведеної норми права, якщо позовна заява (заява, подана в порядку окремого провадження) подається особою звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначається підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Як убачається з матеріалів справи заявником при подачі заяви про надання права на шлюб судовий збір сплачено не було. Також у заяві відсутні посиланням на приписи статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скарги чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до приписів частини 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року N 3674-VI «Про судовий збір», стаття 3 якого визначає, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється (підпункт 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»).

Статтею 7 Закону України № 2710-ІХ від 03 листопада 2022 року «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2684 гривні 00 копійок.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у справах окремого провадження, що надійшли до суду протягом 2023 року заявникам необхідно сплачувати судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Таким чином, ОСОБА_1 пропонується сплатити судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 536 гривень 80 копійок, або надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, або докази, що дають підстави для звільнення від сплати судового збору.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що вона не позбавлена права також звернутися до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або відстрочення сплати судового збору відповідно до положень статті 136 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Також суд звертає увагу на приписи частини 4 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, яка мовить, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що заява про надання особі, яка досягла шістнадцяти років, права на шлюб (стаття 23 Сімейного кодексу України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (частина 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи.

Зі змісту заяви про надання права на шлюб убачається, що заявником залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про те доказів того, що вказана особа є одним із батьків або усиновлювачем чи піклувальником заявника, матеріали справи не містять. Тому ОСОБА_1 на підтвердження родинних відносин потрібно надати копію свідоцтва про народження або рішення відповідного компетентного органу.

Перелічені недоліки заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі та подальший розгляд справи й ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Положеннями частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Як вже зазначалося вище, вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана заява не відповідає таким вимогам, у частині 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

В даному випадку, подана заява не відповідає вимогам, що викладені у пункті 2 частини 3 статті 175 та частині 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху відповідно до статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана заява не відповідає вимогам, викладеними у пункті 2 частини 3 статті 175 та частині 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України та вважає за необхідне залишити її без руху, надавши заявнику п`ятиденний строк, який відраховувати із дня вручення копії даної ухвали, для усунення вищевказаних недоліків.

Спосіб усунення недоліків заяви про надання права на шлюб полягає в сплаті судового збору та направленні на адресу суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також наданні копії свідоцтва про народження заявника чи іншого документу, що підтверджує факт родинних відносин між заявником та заінтересованої особою - ОСОБА_2 та вказівки відомих номерів засобів зв`язку та електронної поштової адреси заявника та заінтересованих осіб.

Крім того, слід за необхідне попередити ОСОБА_1 , що в разі не усунення порушень закону, допущених при подачі заяви до встановленого законом строку, остання буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, частинами 4 та 9 статті 10, статтями 175, 177, частиною 1 статті 185, частиною, 2 статті 293, частинами 3 та 4 статті 294, статтею 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , із залученням до участі у справі в якості заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про надання права на шлюб - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені цією ухвалою, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя: Т. М. Трояновська