Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1366/22

06 березня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., за участю: відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Поповича М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

29 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення ним 23 років.

Після виконання вимог п.2 ч.1 ст.187 ЦПК України, ухвалою від 03 січня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

В обґрунтування позову вказує, що вона та відповідач під час перебування у зареєстрованому шлюбі мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2014 року справа №338/126/14-ц, шлюб з відповідачем було розірвано та стягнуто аліменти на утримання сина.

19 липня 2019 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

На цей час син ОСОБА_6 навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті. Вартість навчання становить 26 000 грн. на рік. Окрім цього, сину потрібно забезпечити належне харчування, навчальні книжки, проїзд, тощо.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заявлені вимоги не визнає. Зазначає, що позивач не надав жодних доказів, що він може надавати таку допомогу. На цей час він проживає разом із мамою пенсійного віку, яка пересувається за допомогою милиць. Також з ними проживає його син від другого шлюбу - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний шлюб було розірвано рішенням Богородчанського районного суду від 17 лютого 2020 року. Його колишня дружина на початку 2020 року виїхала за межі України з іншим чоловіком. Колишня дружина будь-якої допомоги на утримання сина ОСОБА_7 не надає та взагалі не цікавиться його життям. Він ніде не працює, так як потрібно опікуватись малолітнім сином, крім того мати потребує також стороннього догляду. Вказує, що не має можливості працювати та проживає із сином на державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я. Крім того дитина постійно хворіє та потребує додаткових витрат на лікування.

Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідачем не надано доказів, що його колишня дружина не надає коштів на утримання сина ОСОБА_7 та що його матері потрібен сторонній догляд. Крім того у відповідача згідно виконавчого листа №338/1004/14-ц від 08 серпня 2014 року станом на 22 жовтня 2022 року є заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1006 грн. Також відповідачем не надано доказів, що він не має можливості працювати, оскільки є фізично здоровою людиною без будь-яких вад здоров`я. Крім того, у 2019 році вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_8 та по листопада 2022 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною. ОСОБА_3 навчається в Богородчанському професійному будівельному ліцеї, тому їх сім`я не має можливості у повному обсязі покрити навчання сина. Також відповідач не надав доказів, щодо необхідності систематичного лікування сина ОСОБА_7 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві від 08 лютого 2023 року (а.с.45) просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.

Відповідач та його представник адвокат Поповича М.М. просили відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач на цей час не працює, має на утриманні малолітню дитину, проживає із матір`ю пенсійного віку та не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач та відповідач, зареєстрували шлюб 13 вересня 2001 року у Саджавській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кричківською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області від 04 листопада 2004 року (а.с.5), позивач та відповідач є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2014 року справа №338/126/14-ц, шлюб з відповідачем було розірвано та стягнуто аліменти на утримання сина.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , 19 липня 2019 року у виконавчому комітеті Саджавській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а.с.7).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Богородчанським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області від 19 листопада 2019 року (а.с.44), позивач та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З дослідженого договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №120 від 29 серпня 2022 року, укладеного позивачем з Івано-Франківським національним медичним університетом, позивач зобов`язувалась оплатити освітні послуги щодо отримання вищої освіти ОСОБА_1 за період навчання з 2022 року по 2026 рік у розмірі 26000 грн. за учбовий рік (а.с.8-9).

Відповідно до довідки N 857 від 01 листопада 2022 року, виданої Івано-Франківським національним медичним університетом МОЗ України, вбачається, що ОСОБА_1 , є студентом 1-го курсу 91 групи медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної, контрактної форми навчання (а. с. 10).

З досліджених судом копій квитанцій про сплату вартості послуг навчання, відповідно до договору №120 від 29 серпня 2022 року, вбачається, що позивачем було сплачено вартість навчання 28 серпня 2022 року у розмірі 13000 грн. та 10 листопада 2022 року у розмірі 13000 грн. (а.с.11).

Також встановлено, що відповідно до наказу №472-к від 15 листопада 2022 року генерального директора КНП «Богородчанська ЦРЛ», позивач ОСОБА_2 приступила до виконання обов`язків на посаді сестри медичної-анестезистки, після закінчення відпустки по догляду за дитиною (а.с.38).

Відповідно до довідки №506 КНП «Богородчанська ЦРЛ», позивач ОСОБА_2 з 16 листопада 2022 року по грудень 2022 року отримала заробітну плату у розмірі 21716 грн. 62 коп., середній заробіток 10858 грн. 31 коп. (а.с.39).

Відповідно до довідки НЗ «Богородчанський професійний будівельний ліцей» №72 від 26 січня 2023 року, ОСОБА_3 з вересня по грудень 2022 року отримав стипендію у розмірі 5000 грн. (а.с.40).

З довідок про склад сім`ї виданою старостою Кричківського старостинського округу Солотвинської селищної ради №41/08-69 та №42 від 13 січня 2023 року, вбачається, що відповідач проживає у АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнім сином ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22,23).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Кричківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 23 липня 2020 року (повторно ) (а.с.24), вбачається, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю дитини є ОСОБА_12 .

Також встановлено, що відповідно до копії заочного рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2020 року (а.с.25), було задоволено позов ОСОБА_1 та розірвано шлюб ОСОБА_12 , зареєстрований 22 квітня 2014 року у виконавчому комітеті Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №2.

Відповідно до довідки начальника Богородчанського управління Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості №223-14.5.1./25-23 від 13 січня 2023 року станом на 13 січня 2023 року позивач на обліку у Богородчанському управлінні Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с.26).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, вбачається, що станом на 17 січня 2023 року інформація про доходи відповідача з 2 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року - відсутня (а.с.27).

З довідки №240 від 17 січня 2023 року начальника управління соціального захисту населення в Івано-Франківському районі, вбачається, що відповідач отримує допомогу, малозабезпеченим сім`ям у жовтні, листопаді 2022 року у розмірі 2434 грн. у грудні 2022 року у розмірі 2619 грн. (а.с.29).

Відповідно до довідки лікаря Яблунської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Центр первинної медичної допомоги» Богородчанської селищної ради від 19 січня 2023 року №3, дитина ОСОБА_11 часто та тривало хворіла протягом останніх 12 місяців більше 40 днів на рецидивуючий бронхіт в стадії ремісії (а.с.30).

З довідки №230 від 22 лютого 2023 року ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, вбачається, що мати відповідача - ОСОБА_10 отримує пенсію за віком у розмірі 3828 грн. 53 коп. на місяць.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

В обгрунтування позовних вимог, позивачка надала суду договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №120 від 29 серпня 2022 року з Івано-Франківським національним медичним університетом, довідку N 857 від 01 листопада 2022 року, видану Івано-Франківським національним медичним університетом МОЗ України, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , є студентом 1-го курсу 91 групи медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної, контрактної форми навчання та квитанції про сплату вартості послуг навчання відповідно до договору №120 від 29 серпня 2022 року, а саме 28 серпня 2022 року у розмірі 13000 грн. та 10 листопада 2022 року у розмірі 13000 грн.

При цьому, будь-які інші належні докази на підтвердження обгрунтованості позовних вимог в частині існування потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням та наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу в матеріалах справи відсутні.

Оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачки з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Так, відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні.

Згідно із частиною 1статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, подаючи до суду позовну заяву, позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів, як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, так і потреби останнього в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останнього та неможливості працевлаштування для забезпечення своїх потреб.

В свою чергу, з урахуванням наданих відповідачем доказів на підтвердження його матеріального стану, які не спростовано позивачкою, судом встановлено, що відповідач не має фінансової можливості надавати допомогу повнолітньому сину ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням останньою навчання.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, ненадання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, тощо) та можливість відповідача надавати таку допомогу є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі N 635/1139/17 (провадження N 61- 350св17).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі наведеного, ст. 84,180,181,182,184,191, 198-200 СК України, керуючись ст.ст.263-265, 282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 09 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, я кщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя: