ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/764/23 Справа № 208/7513/14 Суддя у 1-й інстанції - Ізотова В.М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову ПАТ КБ ПриватБанк зазначав, що 17.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПривалБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 8665,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач ОСОБА_2 належним чином кредитні зобов`язання не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача виниклу станом на 19.08.2014 року заборгованість у сумі 67340,98 грн.

Заочним рішенням позов ПАТ КБ «ПривалБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11421411 від 17.08.2006 року, яка виникла станом на 19.08.2014 року і складається з: ??4117,73 грн. - заборгованість за кредитом;

??22391,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

??4117,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

??500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

??3182,90 грн. - штраф (процентна складова), а всього - 34309 гривень 93 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 673 грн 41 коп. судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року просить скасувати заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк у повному обсязі.

У відзиві АТ КБ ПриватБанк на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року просить прийняти постанову про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 8665,20 грн. зі сплатою 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.08.2008 року.

Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінило найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та є його правонаступником.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно заяви ОСОБА_2 та п.3.2, п.4.1, п.5.1, п.5.2, п.5.3, п.5.4, п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, підписаних відповідачем ОСОБА_2 , останній зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку пеню та штраф.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого, згідно з розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 19.08.2014 року складає 67340,98 грн., яка складається: 4117,73 грн. - заборгованість за кредитом; 22391,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 37148,78 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3182,90 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст.10 ЦПК України.

Судом першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, які суд знаходить обґрунтованими та, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню в сумі 34309 гривень 93 копійок.

Згідно ст.ст.549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що розмір пені (37148,78 грн.) за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, штраф (фіксована частина 500,00 грн.), штраф (процентна складова 3182,90 грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача, значно перевищує розмір збитків, заподіяних позивачеві неповерненням відповідачем кредиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідість, згідно вимог ч.3 ст. 551ЦК України, розмір пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, та штраф зменшити до 7800,63 грн.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції борг за вказаними вище договорами позики позивачу не повернуто.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року ОСОБА_2 не оскаржував.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) 10 вересня 2020 року (а.с.56).

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась ОСОБА_1 , на підставі чого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. заведено спадкову справу №59/2018.

Відповідно до ч.1, 2 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача ОСОБА_2 його правонаступник - ОСОБА_1 23.09.2022 року звернулась з апеляційною скаргою.

ОСОБА_1 на сьогоднішній день успадкувала обов`язки - кредиторські вимоги, за заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 рокуу справі №208/7513/14 про стягнення заборгованості, в силу ст.1218 ЦК України ОСОБА_1 має право успадкувати і права. У тому числі і право на перегляд оскаржуваного заочного рішення.

Відповідно до ст.256 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 отримала 01 лютого 2019 року (а.с.59), а з апеляційною скаргою на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 рокуОСОБА_1 , як правонаступник звернулася лише 23 вересня 2022 року, тобто із пропуском строку позовної давності , відповідно до ст.257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не повідомлявся про розгляд справи, повісток не отримував, на думку колегії суддів є суперечливими, оскільки ОСОБА_2 про час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, копію рішення направлено 15.12.2014 року за місцем його реєстрації, однак за життя ОСОБА_2 не скористався правом подати апеляційну скаргу протягом визначеного законом строку.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідачем ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого, згідно з розрахунком, станом на 19.08.2014 року існує заборгованість за кредитним договором, не надано доказів на спростування позовних вимог (не надано доказів повернення боргу позивачу), колегія дійшла висновку про відсутність підстав скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова