15.03.2023 Єдиний унікальний № 371/1208/22 провадження № 2/371/190/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1208/22

Провадження № 2/371/190/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідання Марусич А.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона є власником житлового будинку за адерсою: АДРЕСА_1 .

15 листопада 2000 року між нею та ТОВ «Вікторівка» укладено договір, за умовами якого товариство надало згоду на оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , вартістю 16648,00 грн. Вона зобов?язалася погасити не більше 50% вартості будинку майновим сертифікатом, решту коштів в розмірі 5660,00 грн - сплатити частинами протягом п?яти років.

Впродовж 2001 - 2010 років вона сплатила частинами ТОВ «Вікторівка» кошти за будинок у розмірі 5660,00 грн.

05 грудня 2014 року нею зареєстроване право власності на спірний житловий будинок.

09 грудня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2021 року у цивільній справі № 371/1238/20 шлюб був розірваний.

Вона має намір продати спірний житловий будинок. Під час оформлення пакету документів для продажу нотаріус повідомила, що, хоча житловий будинок був набутий нею до реєстрації шлюбу, факт реєстрації права власності на нього під час перебування в шлюбі перешкоджає укладенню договору купівлі продажу, так як майно вважається спільною власністю подружжя.

Оскільки вона впродовж 2000 - 2010 років за власні кошти, не перебуваючи у шлюбі, повністю сплатила вартість спірного житлового будинку, вважає, що вказаний будинок не є спільним майном подружжя і просила визнати його її особистою приватною власністю.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

13 грудня 2022 року та 02 лютого 2023 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

27 грудня 2022 року та 14 лютого 2023 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано відсутність особи за адресою місця проживання.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.

Заяв із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

15 листопада 2000 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вікторівка» укладено договір, за умовами якого ТОВ «Вікторівка» надало згоду на оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , після повної сплати його вартості. Сторонами договору було погоджено, що вартість будинку становить 16648,00 грн. Продаж будинку проводиться на умовах сплати ОСОБА_1 не більше 50 % вартості будинку майновим сертифікатом, а 34 % (5660 грн) ОСОБА_1 зобов?язалася сплатити впродовж п?яти років (а.с. 31).

ОСОБА_1 впродовж 2001 - 2010 років здійснила на рахунок ТОВ «Вікторівка» оплату коштів за вказаний житловий будинок на загальну суму 5660,00 грн.

Вказане підтверджується даними квитанцій до прибуткового касового ордеру від 09 серпня 2001 року на суму 1151, 00 грн, від 10 квітня 2002 року на суму 195,00 грн, 19 березня 2003 року на суму 2000,00 грн, 20 вересня 2003 року на суму 1752,00 грн, 17 липня 2010 року на суму 562,00 грн (а.с. 33).

На підтвердження наявності доходів в той період позивачем надано довідку форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу за 2000-2022 роки (а.с. 34-36).

Відповідно до даних виписки з наказу №47 від 15 листопада 2000 року ТОВ «Вікторівка» прийняте рішення продати ОСОБА_1 будинок, який належить ТОВ «Вікторівка» по АДРЕСА_2 на суму 5660,00 грн (а.с.32).

05 грудня 2014 року за позивачем ОСОБА_1 було зареєстроване право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м.(розмір частки 1). До житлового будинку «А» відносяться наступні будівлі та споруди: ганок літ «а», козирок літ. «1а», літня кухня-сарай літ. «Б», погріб літ. «Бп/г», сарай літ «В», гараж прибудова (тимчас.) літ «в», убиральня літ «Г», хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3. Всі вказані будівлі і споруди побудовані у 1980-1981 роках. До 01 січня 2013 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване не було.

Вказані обставини підтверджуються даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 05 листопада 2014 року (а.с. 22-24), свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 грудня 2014 року, індексний номер 30525116 (а.с. 25), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 грудня 2014 року, індексний номер 30525404 (а.с. 26-27), довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1279 від 11 листопада 2014 року (а.с. 21), рішення другої сесії сьомого скликання Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області № 12-02-УІІ від 08 грудня 2015 року про перейменування вулиць (а.с. 28).

Позивачем також проведено інвентаризацію земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок та 02 лютого 2016 року, за нею зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0012 за адресою : АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються даними рішення Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області №209 від 22 жовтня 2014 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 53290457 від 15 лютого 2016 року (а.с. 29, 30).

09 грудня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Рішенням Миронівського районного суду від 13 квітня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 з 06 квітня 2017 року мав зареєстроване місце проживання в будинку АДРЕСА_1 . Право користування вказаним житловим будинком у відповідача припинене відповідно до рішення Миронівського районного суду від 26 липня 2022 року. Проте станом на 08 грудня 2022 року адресою зареєстрованого місця проживання відповідача значиться будинок АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються даними рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2021 року у справі № 371/1238/20 (а.с. 13-15), рішення Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/461/22 від 26 липня 2022 року (а.с. 18-20), довідки Вікторівського старостинського округу № 4 Миронівської міської ради Обухівського району Київської області № 04-22/115 від 08 грудня 2022 року (а.с. 55).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов?язків подружжя.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов?язків подружжя.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), відсутність самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до правил пункту 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об?єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Проте, така презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об?єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Судом встановлено, що право власності на спірний житловий будинок набуте позивачем до укладення шлюбу з відповідачем на підставі укладеного з ТОВ «Вікторівка» договору та внаслідок внесення нею коштів на його придбання. Позивач в той період мала власний дохід. Матеріали справи свідчать, що в період перебування сторін у шлюбі нові будівлі та споруди у спірному будинку не будувалися, що вказує про відсутність істотного збільшення його вартості за час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 363/4852/17.

Відтак, сам факт реєстрації у 2014 році права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_1 , за доведеності внесення коштів на його придбання до часу реєстрації шлюбу між нею та відповідачем, не дає підстав вважати, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Висновки за результатами розгляду

Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, а також покладення обов?язку щодо спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте в період шлюбу, суд вважає, що позивач довела належними та допустимими доказами факт набуття спірного житлового будинку за особисті кошти, що внесені нею для придбання спірного житлового будинку до реєстрації шлюбу.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спірного житлового будинку її особистою приватною власністю є доведеними.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (девятсот девяносто дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук