Номер провадження: 22-ц/813/732/23
Справа № 504/3470/14-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судці: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення судово-почеркознавчої експертизи у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

встановила:

У жовтні 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що 04.04.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10070 доларів США з розрахунку 13 % річних, за користування кредитними коштами за відповідним кредитним договором 26% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором строк, з 04.04.2008 року до повного повернення кредиту.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, AT «УкрСиббанк» передав (відступив) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінив AT «УкрСиббанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, внаслідок передачі від AT «УкрСиббанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» перейшло право вимагати (замість AT «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.12.2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 222951,45 грн. та судовий збір в сумі по 1325,75 грн. з кожного.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2016 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення була задоволена, рішення суду від 21.12.2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

04.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив суд визнати припиненим договір поруки №194663, укладений 04 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що Кредитором та ОСОБА_2 30.01.2009 року була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації), згідно з якою була змінена схема погашення кредиту. Відповідно з п.2.1. Додаткової угоди, сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Відповідно до п.3.2. Додаткової угоди, був змінений кінцевий термін повернення кредиту, а саме він був збільшений на два роки: з 04.04.2013 року до 04.04.2015 року. Поручитель, відповідно до Договору поруки № 194663 та Кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року вважав, що його зобов`язання перед Банком закінчуються 04.04.2013 року і Банк має право пред`явити йому вимогу про погашення боргу на протязі 6-ти місяців після зазначеної дати, тобто - до 04.10.2013 року. Але термін без згоди на це поручителя був збільшений на два роки - до 04.04.2015 року на підставі підписання між Банком та Позичальником 30.01.2009 року Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0. Про вищевказану зміну Кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року та підписання Додаткової угоди від 30.01.2009 року поручитель не був повідомлений ні шляхом листування, як передбачено договором, ні іншим чином. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких бере участь Поручитель, відбулось відстрочення виконання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами навіть, але сталось це без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, що не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просив визнати припиненим договір поруки, укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк».

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.01.2020 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 222951,45 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 106461,23 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту-5771,84 грн.; сума заборгованості за відсотками - 103804,04 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6914,34 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь AT «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2931 грн. В іншій частині позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, та постановити в цій частині нове судове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Одночасно представник ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи виконано підпис у Додатковій угоді № 1 до договору поруки №194663 від 04.04. 2008 року, укладеної 30.01.2009 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ? Проведення судово-почеркознавчої експертизи доручити експертам Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Зазначене клопотання представник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що підпис, який міститься у Додатковій угоді №1 до Договору поруки №194663 від 04.04.2008 року, яка нібито укладена 30.01.2009 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» є підробленим.

Сторони про розгляд справи на 07.02.2023 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обґрунтованість заявленого клопотання та перевіривши наведені у ньому доводи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з наступних підстав.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу, (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових винятках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», неприпустимо призначати експертизу у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. По справі судом зазначених умов призначення експертизи не встановлено.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається зі змісту клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, воно обґрунтовано тим, що підпис, у Додатковій угоді №1 до Договору поруки №194663 від 04.04.2008 року, виконаний ОСОБА_1 є підробленим, однак жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаного заявником суду апеляційної інстанції не надано.

Предметом зустрічного позову є - визнання договору поруки припиненим.

З урахуванням предмету спору, колегія суддів не вбачає необхідності потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Таким чином, заявлене клопотання являється безпідставним та нічим необґрунтованим, підстав, передбачених законом для призначення судово-почеркознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення судово-почеркознавчої експертизи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 113, 367, 368 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення судово-почеркознавчої експертизи у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе