Справа № 524/3659/22
Провадження № 2/524/210/23
23 лютого 2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Санакоєвої Н.Р.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
У липні 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно до якого він передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн 00 коп., а остання зобов`язалася повернути гроші у строк до 25.11.2021 року. Вказані обставини підтверджуються оригіналом розписки від 25.11.2021 року.
У обговорений сторонами строк грошові кошти відповідач не повернула.
Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в сумі 30 000 грн 00 коп. та відшкодувати понесені ним витрати
Ухвалою судді від 22.07.2022 року позов залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 19.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що з відповідачем знайомий давно; вона працювала у податковій інспекції. У листопаді 2021 року вона просила гроші у борг на лікування свого батька. Зобов`язалася повернути гроші до 25.11.2021 року, а також обіцяла вирішити його проблеми по заборгованості з ЄСВ.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов суду не направила.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи:
20.11.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір тимчасового користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 39).
20.11.2021 року ОСОБА_3 надала розписку про зобов`язання до 25.11.2021 року повернути документи, які належать ОСОБА_1 , вартістю 30 000 грн 00 коп. (а.с. 40).
Позивач стверджує, що на підставі розписки від 20.11.2021 року він надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн 00 коп., а остання зобов`язалася повернути гроші у строк до 25.11.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за рішенням суду не виконала, кошти позивачу не сплатила.
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного:
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач у судовому засіданні надав оригінал розписки від 20.11.2021 року.
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
За своїм правовим характером договір позики є реальною . оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписки позичальника, яка є доказом не лише укладення договору але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13.12.2017 року у справі № 6-996цс17.
З тексту розписки від 20.11.221 року суд не може дійти висновку про те, що ОСОБА_2 узяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 30 000 грн 00 коп., оскільки в розписці ОСОБА_2 зобов`язалась повернути документи, що належать позивачу, вартістю 30 000 грн 00 коп.
Позивачем не надано будь-яких доказів, що відповідач отримала від нього у борг кошти.
Натомість, у поясненнях позивача від 19.09.2022 року ОСОБА_1 повідомляє обставини, які говорять про те, що між сторонами не існувало правовідносин позики. Гроші, якщо вони й передавалися ОСОБА_1 відповідачу, не були позикою, а носили характер неправомірної винагороди за «вирішення» проблеми з неоплатою єдиного соціального внеску позивачем як фізичною особою-підприємцем. Позивач повідомив, що звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінального провадження.
Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у частині першій, другій ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частинами першою, шостою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що належних доказів існування боргових зобов`язань позивачем суду не надано.
Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 30 000 грн 00 коп. залишити без задоволення.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення 28.02.2023 року.
Суддя Ж.О. Кривич