Справа № 562/898/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Щербак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ГС «ТАС», Публічного акціонерного товариства НАСК «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелами підвищеної небезпеки ,-

встановив:

11 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Здолбунівського районного суду Рівненської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелами підвищеної небезпеки.

Обгрунтовує свої вимоги, тим що, 12 березня 2020 року о 07 годині 54 хвилини, ОСОБА_2 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda Oktavia д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі сполученням Городище-Рівне-Староконстянтинів, зі сторни м.Рівне в напрямку м.Здолбунів, допустив зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля Skoda Fabia, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Skoda Fabia д.н.з НОМЕР_2 : ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримали тілесні ушкодження внаслідок чого госпіталізовані до приймального відділення Здолбунівської ЦМЛ, лікування підтверджується копіями епікризів та чеками на оплату лікування в розмірі 29781,52 грн.

03 серпня 2022 року заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області позовні вимоги позивача задоволено повністю.

25 жовтня 2022 року представником АТ «СГ «ТАС» на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Здолбунівського районного суду від 03.08.2022 року.

15 листопада 2022 року представником ПАТ «НСК «ОРАНТА» на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Здолбунівського районного суду від 03.08.2022 року.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 18 листопада 2022 року, заочне рішення від 03.08.2022 скасовано та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ГС «ТАС», Публічного акціонерного товариства НАСК «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелами підвищеної небезпеки до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Причини неявки до суду не повідомила. Відзив до суду не скеровувала.

Представник АТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, у заяві про перегляд заочного рішення просить відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Представник ПАТ «НСК «ОРАНТА» надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

В провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області знаходилась цивільна справа № 562/898/22 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», АТ «СГ «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди, завданої в ДТП.

03.08.2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області було прийнято заочне рішення по справі № 562/898/22 без участі представників ПАТ «НАСК «ОРАНТА», АТ «СГ «ТАС», виходячи з наявних в справі матеріалів.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 14 890,76 грн. страхового відшкодування та 5000,00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства СГ «ТАС» матеріальну шкоду в сумі 14890,76 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч гривень) завданої джерелами підвищеної небезпеки на користь ОСОБА_1 .

Відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було подано відзив на позовну заяву від 22.06.2022 року на адресу Здолбунівського районного суду Рівненської області, окрім того в матеріалах справи № 562/898/22 також міститься відзив від представника АТ «СГ «ТАС» від 14.06.2022 року.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України № 64/2022 та введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що був продовжений до 23 листопада 2022 року.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА», АТ «СГ «ТАС» дізналась про ухвалення заочного рішення по даній справі із системи Єдиного державного реєстру судових рішень. Після чого отримала виконавчий лист Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.09.2022 року по даній справі про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 14890,76 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. маральної шкоди, що був виконаний страховою компанією.

Враховуючи вказані обставини, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась до суду із заявою про видачу копії рішення Здолбунівського районного суду від 03.08.2022 року по справі № 562/898/22.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди розслідуються в рамках кримінального провадження № 0000198 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судом було наголошено, зокрема у пункті 4, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В даному випадку неправомірність дій водіїв ОСОБА_2 , що керував Skoda Octavia д.р.н. НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , що керував автомобілем Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_2 не встановлена на момент розгляду даної справи, а лише досліджується в межах кримінального провадження.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

В даному випадку законодавець виділяє умову щодо виплати страхового відшкодування за участі двох транспортних засобів третій собі це наявність відповідальності, а не вини водіїв, що випливає з факту неправомірності дій кожного. А також для спільної відповідальності має бути встановлено взаємопов`язаність та сукупність саме неправомірних дій водії транспортних засобів, тобто причино-наслідковий в`язок дій водіїв.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року по справі № 477/874/19, де суд окремо надає висновок щодо питання «За яких умов за шкоду, завдану пасажирові внаслідок зіткнення декількох транспортних засобів, власники (володільці) таких засобів відповідають незалежно від їхньої вини?»

Суд зазначає, що «Внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода може бути завдана як власникам (володільцям), наприклад, транспортних засобів, так і третім особам, зокрема пасажирам, пішоходам. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у частині першій статті 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті. Приписи останньої та пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини.

Отже, припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали».

З огляду на висновок Верховного Суду від 29 червня 2022 року по справі № 477/874/19 щодо питання солідарної відповідальності обох водії ДТП, суд наголошує на необхідності встановлення саме неправомірності дій обох водії. Якщо ж буде встановлено порушення Правил дорожнього руху лише одним водієм, солідарна відповідальність не настає і тоді ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не застосовні до такого випадку.

Серед наданих позивачем доказів щодо доведення обставин ДТП від 12.03.2020 року за участю водіїв автомобілів Skoda Octavia д.р.н. НОМЕР_3 та автомобіля Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_2 міститься лише протокол допиту потерпілого від 14.04.2020 року, що не є достатнім доказом для встановлення неправомірності дій водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інших доказів щодо факту настання ДТП та порушення водіями Правил дорожнього руху відсутні. Очевидно, що наявні докази в матеріалах даної справи недостатньо для встановлення та всебічного дослідження всіх обставин ДТП від 12.03.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Протокол допиту потерпілого від 14.04.2020 року містить суб`єктивний виклад обставин ДТП ОСОБА_1 і не є підтвердженням неправомірних дій кожного з водіїв. Сам по собі протокол допиту потерпілого є недостатнім для встановлення всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди і не доводить неправомірність дій водія ОСОБА_3 .

Окрім того, згідно позовної заяви, ОСОБА_1 вказує, що саме ОСОБА_2 , що керував Skoda Octavia д.р.н. НОМЕР_3 здійснив зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , пасажиркою якого вона була.

За вказаних обставин, відсутність остаточного рішення у кримінальному провадженні, позбавляє суд (як і страховика у даному випадку), що розглядають справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вони ухвалені, а саме: справу про відшкодування збитків та моральної шкоди встановити, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони особою, яка вказана в позові (заяві про виплату страхового відшкодування) як відповідальна за заподіяння шкоди, як і оцінити відсутність зазначених вище обставин, які виключають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки (обставин непереборної сили та умислу потерпілого), які також можуть бути встановлені за результатами кримінального провадження, яке триває.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відтак, рішення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» щодо призупинення строків для виплати страхового відшкодування є правомірним та не порушує прав позивача отримати страхове відшкодування після встановлення всіх фактів та дій учасників ДТП згідно рішення, що набере законної сили.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Надані позивачем квитанції про оплату ліків та інших товарів не підтверджують заявлену суму позовних вимог оскільки частина копій квитанцій, що надані позивачем є нечитабельними. Такі квитанції не можуть братися до уваги при розрахунку витрат, адже з них неможливо встановити кількість товарів, що були придбані та їхню вартість.

Окрім того, серед доказів є квитанції до прибуткового касового ордера № 40542 на суму 50,00 грн. та № 40543 на суму 50,00 грн., що підтверджують оплату благодійних внесків. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» серед підстав для відшкодування витрат на лікування не передбачено благодійні внески.

Позивач просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 % від 200 000,00 грн., що не відповідає вимогам ст. 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Тобто, законодавець передбачає розрахунок моральної шкоди 5 % від суми, що може бути виплачена страховою компанією як витрати за лікування, а не від ліміту страхової суми згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також у зв`язку із надходженням до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконавчого листа, виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області 06.09.2022 року по справі № 562/898/22 про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 14 890,76 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, страховою компанією було сплачено на рахунок ОСОБА_1 в банку АТ КБ «Приватбанк» р/р НОМЕР_4 - 14 890,76 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно зіст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1ст.78 ЦПК України).

Сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи (ст.92 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відтак,відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом, а тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Встановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ГС «ТАС», Публічного акціонерного товариства НАСК «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелами підвищеної небезпеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.М.Мичка