27.01.2023 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Питель О.В.,
секретар судового засідання Цвень М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 125/1983/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Барський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмель-ницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,
за участі: позивача ОСОБА_1 ,
свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. На обґрунтування позовних вимог вказав, що з липня 2007 року по 13 вересня 2009 року він спільно з ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Від спільного життя у них з відповідачем народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За бажанням відповідачки позивач не був вказаний у свідоцтві про народження сина, тобто відомості про батька були вказані зі слів матері, тому батьками ОСОБА_6 вказані: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України). Таким чином, зі слів матері у графі «батько», були записані ім`я та по батькові позивача, а прізвище вказано за прізвищем відповідача - на той час « ОСОБА_2 ». З 13.09.2009 спільне проживання однією сім`єю з відповідачем було припинено, ОСОБА_6 залишився проживати разом з матір`ю. У липні 2021 року позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 змінила адресу свого фактичного проживання, залишивши без батьківського піклування своїх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є їхнім спільним сином, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сином відповідача від наступного шлюбу. За зверненням позивача наказом Служби у справах дітей Барської міської ради № 119 від 07.09.2021, дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , які залишилися без батьківського піклування, влаштовано у родину ОСОБА_1 . У подальшому ОСОБА_12 було влаштовано у родину батька - ОСОБА_13 . На сьогоднішній день позивач проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм сином - ОСОБА_6 . Матір дитини - відповідач у справі не виходить на зв`язок, уникає спілкування навіть з сином, встановити її місцеперебування для позивача виявилося неможливим, неодноразові заходи позитивного результату не дали. За вказаних обставин, позивач просить встановити його батьківство стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому порядку із подальшим внесенням змін до актового запису про народження дитини у частині відомостей про батька дитини.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала.
27.01.2023 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Додав, що у вересні 2009 року відповідач з невідомих йому причин забрала сина та виїхала, позивач увесь час розшукував відповідача заради спілкування з сином, однак ОСОБА_2 постійно змінювала місце проживання та номери телефонів, деякий час позивачу вдавалося її розшукувати, однак останні близько 10 років йому взагалі не було відомо, де знаходиться вона та їхній син. Влітку 2022 року йому зателефонували із сусідньої області, вислали фото двох хлопчиків і запитали чи це не його діти, оскільки їх мама залишила їх з сусідкою та тривалий час не виходить на зв`язок. В одному з хлопчиків позивач упізнав сина ОСОБА_6 . Оскільки сусіди, що телефонували позивачу, не мали можливості утримувати дітей, то він прийняв у себе обох хлопчиків та звернувся до служби у справах дітей за допомогою. Хлопчики не мали з собою нічого, лише одяг, який був на них: футболки і шорти. Позивач купив їм одяг, записав до школи, та виховував як своїх. Через деякий час служба у справах дітей розшукала батька ОСОБА_12 , та він приїхав і забрав його до себе. Через те, що позивач та ОСОБА_2 не перебували в офіційному шлюбі на час народження ОСОБА_6 , та вона не бажала, щоб дитина була записана за спільною заявою батьків, позивач змушений доводити своє батьківство у суді, просив задовольнити позов. Додатково зазначив, що відповідач жодного разу не навідалася до сина, не телефонувала, ніяким чином не проявляла свого бажання виконувати батьківські обов`язки.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Барського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про те, що при винесенні рішення покладаються на думку суду та просить розглянути справу за її відсутності.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що вона знайома з позивачем та відповідачем, перебувала з ними у дружніх стосунках. Свідку відомо, що сторони проживала однією сім`єю та у них народився син ОСОБА_6 . ОСОБА_1 з ОСОБА_2 спочатку проживали у с. Гулі Барського району, а потім знімали квартиру у м. Бар, вони дружили сім`ями, часто спілкувалися. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добре жили, у них були гарні стосунки, вони були повноцінною сім`єю, у них народився син, якого вони чекали, спільно виховували та утримували. Після того, як ОСОБА_2 виїхала, свідок більше її не бачила, вже досить тривалий час.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що добре знає позивача у справі та його батьків. Свідку відомо, що у ОСОБА_1 була дружина ОСОБА_2 та є спільний син ОСОБА_6 , якого він упізнав у залі суду. Чи був ОСОБА_1 розписаний з дружиною ОСОБА_2 та чи був записаний позивач батьком ОСОБА_6 у документах свідкові невідомо.
У судовому засіданні був заслуханий неповнолітній ОСОБА_6 , за його бажанням. ОСОБА_6 розказав суду, що з літа 2022 року він живе з татом, який забрав їх з молодшим братом ОСОБА_12 до себе звідти, де їх залишила мама. За увесь час, що він з татом, мама приїжджала один раз та телефонувала. Зараз з нею нема зв`язку, вона змінює номери телефонів та сама не телефонує, йому невідомо, де вона. З батьком йому живеться добре, він живе вдома, їсть та ходить до школи. У школі йому подобається навчатися. Просив визнати ОСОБА_1 його батьком.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, думку неповнолітнього ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до даних копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .
Відповідно до даних акту від 06.09.2021, складеного комісією у складі: депутата Барської міської ради Помилуйко О.І., сусідів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_1 , 1989 року народження, з липня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , 1990 року народження. Під час спільного проживання у них народилася дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з даними копії довідки Гулівського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 970 від 17.09.2009, ОСОБА_1 з липня 2007 року по 13 вересня 2009 року проживав у цивільному шлюбі без реєстрації з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
07.09.2021 наказом Служби у справах дітей Барської міської ради № 119, відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866: влаштовано ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дітей, які залишилися без батьківського піклування у родину знайомого громадянина ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 . Підставою для видання наказу стала заява ОСОБА_1 від 07.09.2021, акт обстеження умов проживання від 02.09.2021.
Відповідно до даних копії повідомлення ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області № 5277/214/01/2021 від 20.09.2021, мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . 05.03.2019 притягувалася до адміністративної відповідальності у АДРЕСА_5 .
Згідно з даними копії довідки Луко-Барського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 337 від 03.11.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Склад його сім`ї: не родич - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не родич - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з даними копії довідки Луко-Барського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Барської міської ради Вінницької області № 113 від 20.09.2021, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 7 класу, а ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учнем 5 класу Луко-Барського ЗЗСО І-ІІІ ступенів - ЗДО. Діти систематично відвідують навчальний заклад, старанно готуються до уроків. Вихованням та навчанням дітей займаються ОСОБА_1 та ОСОБА_25 . Мати, ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала заклад, не цікавилася вихованням дітей з часу їх прибуття.
Згідно з положеннями статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази.
Ухвалами суду від 14.03.2022, 03.10.2022, 14.11.2022 за клопотаннями позивача було призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу з метою встановлення батьківства ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведення експертизи доручено судовим експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України.

У зв`язку з неявками ОСОБА_2 для відбору експериментальних зразків 01.07.2022, 25.07.2022, 07.11.2022, 01.12.2022, з судовий експерт сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України склав повідомлення про неможливість проведення експертизи - 25.07.2022 № СЕ-19/102-22/7972/БД та 01.12.2022 № СЕ-19/102-22/15020-БД.

Судом встановлено, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце відбору біологічних зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи до експертної установи неодноразово не з`являлася, що свідчить про її ухилення від проведення зазначеної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення факту ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Відповідач не повідомила наявність поважних причин, які перешкоджали їй з`явитися до експертної установи для відбору її біологічних зразків. Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення молекулярно-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство.

З огляду на викладене, суд констатує ухилення відповідача від проведення експертизи та вважає факт, для з`ясування якого була призначена експертиза - чи є біологічним батьком ОСОБА_6 ОСОБА_1 , - визнаним.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Такого ж висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 18.02.2021 у справі № 569/13821/18.

Суд встановив, що у справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 125 СК України, однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду.

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 20 глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 908 грн витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного та ст. 125, 128 СК України, керуючись ст. 10-13, 81, 133, 141, 142, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Бар Барського району Вінницької області, громадянина України, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гулі Барського району Вінницької області.

Зобов`язати Барський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіона-льного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни до актового запису № 4 від 28.08.2008, складеного Виконавчим комітетом Гулівської сільської ради Барського району Вінницької області, шляхом внесення до нього відомостей про батька: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн (дев`ятсот вісім гривень) судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Барський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (площа Пам`яті, 19, м. Бар, Вінницька область, 23000, ).

Суддя