Справа № 174/242/23
п/с № 2-о/174/16/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вільногірську, Кам`янського району, Дніпропетровської області померла його матір, ОСОБА_2 , з якою на час її смерті він постійно проживала разом, за адресою АДРЕСА_1 .

До складу спадщини після смерті його матері ввійшло нерухоме майно, а саме: 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 , в березні 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жиганової Л.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. З огляду на те, що ОСОБА_1 на момент смерті постійно проживав разом з матір`ю, одразу після смерті він до нотаріуса не звертався та крім того, тривалий час лікувався у зв`язку з проблемами зі здоров`ям.

Постановою приватним нотаріусом Жигановою Л.С. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , та житловий будинок АДРЕСА_1 , що належали гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Дана постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в шести місячний строк з моменту смерті матері не звернувся з заявою про прийняття спадщини, а докази, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем відсутні, оскільки вони зареєстровані за різними адресами.

Таким чином для того щоб отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті його матері необхідно встановити в судовому порядку факт того, що він постійно проживав з нею на час її смерті, у смт. Вишневе, Кам`янського району, Дніпропетровської області в одному зі спадкодавцем житлі.

Ухвалою від 26.03.2023 року відкрито провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник подав клопотання про допит свідка, яке задоволено судом.

Заявник та його представник в судове засідання з`явилися, вимоги підтримали повністю, просили заяву задовольнити. Підтвердили, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем своєї матері і пояснили, кожен окремо, що він дійсно проживав в с. Вишшневе разом із нею на момент її смерті.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.09.2020 року, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 07.07.1989 року, ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 » (а.с. 10).

Отже, ОСОБА_2 є матір`ю заявника.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.03.2001 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2010 року ОСОБА_2 належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що також підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.05.1998 року (а.с. 13, 14).

Відповідно до копії заповіту від 26.07.2006 року ОСОБА_2 заповіла все своє майно сину ОСОБА_1 (а.с. 15).

Згідно копії довідки № 392 від 09.09.2020 року, виданої виконавчим комітетом Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно постійно проживав без реєстрації спільно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Постановою № 114/02-31 від 16.03.2023 приватним нотаріусом Жигановою Л.С. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 16).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, станом на 16.03.2023 року інформація щодо спадковаї справи відкритої після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відсутня (а.с. 19).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою померлої у вересні 2020 році ОСОБА_2 в смт. Вишневе, Кам`янського р-ну, Дніпропетровської області, вони постійно спілкувались, свідок знає її сина, який на момент смерті ОСОБА_2 проживав разом із нею в смт. Вишневе, три або чотири роки до її смерті він проживав з нею постійно.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з його матір`ю, ОСОБА_2 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про право відсутній.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про можливість задоволення заяви, оскільки факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час її смерті знайшов своє підтвердження в процесі судового розгляду.

Судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 264,2 65, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останньої

ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою:

АДРЕСА_1 .

Судові витрати не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А.Ілюшик