ЄУН №337/109/23
Провадження №2/337/259/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вельможко А.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

стягнути з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 41 150,44 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання;

стягнути з АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 108 849,55 грн., у якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

стягнути з відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» і АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою судді від 18 січня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21 лютого 2023 року представник ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» Бузівська Н.М. подала відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, зазначила, щодо роботи на підприємстві відповідача, що позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці, за весь період роботи на підприємстві відповідача працівник жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив. Звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням, а не за станом здоров`я.

Згідно Акту розслідувань причин виникнення хронічного професійного захворювання , у позивача хвороба розвивалась на протязі п`яти-семи років не менше. Як вбачається з трудової книжки позивач працював не лише на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», тому професійне захворювання можливо було отримано на інших підприємствах металургійної галузі.

Згідно п. 1.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій періодичні медичні огляди проводяться з метою забезпечення динамічного спостереження за станом здоров`я працівників в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу. Праця, яку виконував позивач відповідала його функціональним можливостям організму, відповідала загальній і спеціальній підготовці, навичкам та віку позивача. В період роботи позивач щорічно проходив медичні огляди та за результатами яких його було визнано.

Згідно із висновком МСЕК, позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності, у відповідності до «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.09, є робочою. Особи з інвалідністю III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів. Тобто позивач не позбавлений можливості працювати.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач коли-небудь заперечував результати періодичних медичних оглядів та повідомляв роботодавця про невідповідність їх результату його дійсному стану здоров`я. Позивач взагалі не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я. Вищенаведене свідчить, що позивач свідомо приховував від лікарів, що проводили періодичні медичні огляди, та від відповідача наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, яке в подальшому стало причиною втрати ним працездатності. Тобто, позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я та приховуючи дану інформацію від роботодавця та медичної комісії, свідомо погіршував стан свого здоров`я. Якби позивач своєчасно повідомив роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, то було б можливо уникнути втрати позивачем працездатності.

Крім того, позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та взагалі не зазначено, які саме дії/бездіяльність відповідача призвели до моральних страждань позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. До позовної заяві, позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди, спричиненої саме діями/бездіяльністю Відповідача.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», отримавши позовну заяву та будучи належним чином і завчасно викликаним до суду, в судове засідання повторно не з`явився. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неявки у судове засідання суду не повідомив.

21 березня 2023 року представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача у письмовому провадженні. Позов підтримують в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову.

Представники відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» до судового засідання повторно не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір, що виник між сторонами, і відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.06.2004 по 10.05.2011 року працював на АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», а з 26.06.2014 року по 02.02.2017 року на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» (а.с.15-19).

02.02.2017 року ОСОБА_1 було звільнено відповідно до ст. 38 КУпП України за власним бажанням (а.с.19).

За медичним висновком №2103 від 23.11.2021 року (а.с.44-46) ОСОБА_1 встановлено вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння) і протипоказана тяжка фізична праця та робота в умовах несприятливого мікроклімату.

Як вбачається з п.п.17, 18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 24 грудня 2021 року (а.с.33-35), внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»» (06 років 10 місяців 09 днів) та на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (2 роки 7 місяців 07 днів). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність:

1. На робочому місці анодника ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» шкідливих виробничих факторів, показників важкості праці:

статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 182300 кг*с при ГДР- 97000 кг*с;

перебування у вимушеному положенні - 5,0% робочого часу при ГДР -0 % за зміну;

вимушені нахили тулуба - 182 раза за зміну при ГДР -50-100 разів за зміну.

2. На робочому місці горнового доменної печі доменного цеху ПАТ «ЗАПОІЖСТАЛЬ» показників важкості праці:

статичне навантаження при утриманні вантажу за допомогою м`язів тулуба та ніг (кг*с) 263 196 кг*с при ГДР 130000 кг*с;

- знаходження у нахиленому положенні більше 30%-33,1% робочого часу при ГДР 25 % за зміну;

- вимушені нахили тулуба (раз за зміну) 227 раз за зміну при ГДР 50-100 раз;

Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженої першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області 27 жовтня 2021р., ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 24 р. 09 міс. 01 дн., на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на посаді горновий доменної печі 02 р. 07 міс., на АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на посаді анодник з виробництва алюмінію 06 р. 10 міс. Робота на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» та АТ «Запорізький алюмінієвий комбінат» пов`язана з шкідливим факторами. Умови та характер праці (особливо шкідливі та особливо важкі), що відповідає Списку №1 (арк. 20-32).

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями ОСОБА_1 було встановлено 40 % втрати працездатності, що підтверджується довідками МСЕК від 17.01.2022 серії 12 ААА №097113 та третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 17.01.2022 серії 12 ААВ №389993

17 січня 2022 року ОСОБА_1 встановлена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №27 (а.с.40-43).

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, звертатись до ряду лікарів, проходити лікування і реабілітації, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки (а.с.47-49, 50-53, 54).

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 2371 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, при цьому повна реабілітація неможлива, а лікування може призвести лише до несуттєвого поліпшення стану його здоров`я та часткового відновлення соціально-побутового стану та трудової діяльності. Усі ці фактори порушують нормальні життєві зв`язки позивач, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Психологічні переживання порушують його душевну рівновагу, що виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості та страху.

Позиція сторони відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про винуватість працівника в отриманні професійного захворювання не заслуговує на увагу, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця. Також судом не встановлено нехтування ОСОБА_1 технікою безпеки під час виконання свої трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника. Посилання представника роботодавця на належне забезпечення ним умов охорони праці спростовується самим фактом спричинення шкоди здоров`ю позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача,ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він визнаний інвалідом 3 групи з втратою 40% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато-динамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, вимушений проходити стаціонарне лікування в лікарняних установах, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 40 000,00 грн., розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах.

Так, загальний стаж роботи позивача ОСОБА_1 на обох підприємствах із шкідливими умовами праці становить 09 років 05 місяців, з них на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» 02 років 07 місяців, що становить 27%, на АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» - 06 роки 10 місяців або 73%.

Відповідно з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в сумі 10 800,00 грн. (40000,00 грн. х 27%), з АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» - 29 200,00 грн. (40000,00 грн. х 73%).

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Доводи представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп. а)пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України (далі ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Суд акцентує увагу представника відповідача на тому, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві.

Подібні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 21червня2022року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490 св 21).

Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову, позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст. 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. пропорційно задоволеним до них вимогам, зокрема, з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» підлягає стягненню судовий збір в сумі 289,87 грн. (1073,60 грн. х 27%.), а з АТ «Запорізький алюмінієвий комбінат»» - 783,73 грн. (1073,60 грн. х 73%).

Про стягнення витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги позивачем в позові не заявлялось, тому суд не вирішує дане питання.

Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ):

відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, в розмірі 10 973 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят три) гривні;

Стягнути з акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (, адреса: 69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.15) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ):

відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, в розмірі 29 027 (двадцять дев`ять тисяч двадцять сім) гривень;

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72) на користь держави судовий збір в розмірі 289,87 (двісті вісімдесят дев`ять) гривень 87 копійок.

Стягнути з акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (, адреса: 69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.15) на користь держави судовий збір в розмірі 783,73 (сімсот вісімдесят три) гривні 73 копійки.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун