Справа № 590/894/22
Провадження № 2/590/16/23
РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2023 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Деркача І.М.,

за участю секретаря судового засідання Демешко Н.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ямпіль Сумської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області, про встановлення батьківства й визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

установив:

Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області про встановлення батьківства ОСОБА_2 , 1937 року народження який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 , крім того, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , 1937 року народження який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач мотивує позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Марчихина-Буда Ямпільського району Сумської області помер ОСОБА_2 , після смерті якого залишилась спадщина у виді земельної ділянки (паю) посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №018406. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті батька, проте не може підтвердити факт батьківства, оскільки відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_1 записані зі слів матері, і батьком записано « ОСОБА_3 ». Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався. Спадщину ніхто із спадкоємців не прийняв. Позивач зазначає що проживав з матір`ю і ОСОБА_2 однією сім`єю, вважав його батьком, оскільки про це казала і мати позивача. Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 позивач не звертався оскільки вважав що не має для цього юридичних підстав, через те що не може підтвердити факт батьківства. Таким чином приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, роз`яснивши ОСОБА_1 що він має надати підтвердження батьківства ОСОБА_2 по відношенню до позивача, крім того нотаріус зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає що, з поважних причин пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме через те що не має підтвердження батьківства по відношенню до спадкодавця ОСОБА_2 якого вважає своїм батьком.

Представником відповідача відзив не подано.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до відкриття провадження у справі надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Свеської селищної ради Сумської області, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви чи клопотання від учасників справи.

Позивачем 14.11.2022 подано заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17).

Представником відповідача 18.01.2023 подано заяву про розгляд справи без участі представника Свеської селищної ради Сумської області. (а.с.30).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.12.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.01.2023 на 10 год 00 хв.

Справу призначено до судового розгляду ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 23.02.2023.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Мар-Буді Ямпільського району Сумської області. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ід 10.07.1974 року батьками ОСОБА_1 записані: в графі «Батько ОСОБА_4 » (мовою оригіналу), в графі «Мати ОСОБА_5 » (мовою оригіналу) (а.с.9).

Згідно із довідки № 153 від 30.11.2022 року виданої виконкомом Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області, ОСОБА_1 , 1974 року народження, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . З 1972 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю вели спільне господарство, за час їх проживання в 1974 році у них народився син, ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_2 визнав сином ОСОБА_1 . ОСОБА_2 називав сином ОСОБА_1 , а той в свою чергу його батьком (а.с.10).

Із наданої довідки-характеристики № 1039 від 19.02.2021 року яка видана для пред`явлення до Ямпільської нотаріальної контори, слідує що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Марчихина Буда Ямпільського району Сумської області помер ОСОБА_2 на день смерті якого залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка згідно із Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 018406, виконкомом Марчихинобудської сільської ради Ямпільського району Сумської області від імені померлого ОСОБА_2 заповіт не посвідчувався. (а.с.11).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 75 років в селі Марчихина Буда Ямпільського району Сумської області про що в книзі реєстрації актів про смерть 13.08.2012 року зроблено актовий запис №19, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.5).

Відповідно до копії Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70764749 від 30.11.2022, за параметрами пошуку « ОСОБА_2 », який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.8).

Відповідно до копії Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 70764761 від 30.11.2022, за параметрами пошуку « ОСОБА_2 » у Спадковому реєстрі міститься інформація про зареєстровані заповіти: заповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав в м.Київ, заповідача ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Михайлівка Черкаської області (а.с.7,7 зв.).

До матеріалів справи долучено копію Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №018406 виданого на ім`я ОСОБА_2 який мешкав в с.Марчихина Буда, відповідно до якого у приватну власність ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 5,36 гектарів для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.6, 6зв.)

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, наданої приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Янкової Є.О. від 30.11.2022, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (паю) розміром 5,36 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №018406 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 514, звернувся ОСОБА_1 , 1974 р.н., однак останній спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняв, відсутні документи що підтверджують факт батьківства (а.с.12).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України).

Оскільки ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , то спірні правовідносини регулюються положеннями КпШС України.

Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем. Таким чином за змістом наведених норм закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.

Підстави для визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України, відрізняються від підстав його встановлення згідно із статтею 53 КпШС України, яка не містить такої підстави встановлення батьківства, яка ґрунтується на проведеній медичній молекулярно-генетичній експертизі.

Проте частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно із статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі справа № 521/4820/19 (провадження № 61-21037св21).

Підставою для встановлення батьківства є належні і достатні відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі №543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) зазначено, що «доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги».

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що надані позивачем докази не містять жодного достовірного підтвердження визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 , спільного проживання й ведення спільного господарства померлим та матір`ю позивача до його народження, спільного виховання або утримання ними дитини тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить із такого.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у нього були об`єктивні перешкоди для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи що вимога ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є похідною від вимоги про визнання батьківства, яка в свою чергу є безпідставною, і не може бути задоволена, отже позивач не належить до спадкоємців першої черги за законом, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, оскільки в силу вимог ч.3 ст.1272 ЦК України такий строк може бути визначений лише за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, діючи в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які покликався позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 встановлення батьківства й визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись: ст. 53 КпШС України ст. 3, 21, 27, 74, 128, 130, 135 СК України, ст. 12, 18, 76, 89, 90, 247, 274- 279, 260, 315 ЦПК України суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області, про встановлення батьківства й визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1

Відповідач: Свеська селищна рада Шосткинського району Сумської області , адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 31, смт Свеса, Шосткинський р-н, Сумська обл., поштовий індекс 41226.

Дата складення повного судового рішення 23 березня 2023 року.

Суддя: І.М. Деркач