У Х В А Л А

"27" березня 2023 р.

м. Київ

справа № 755/3965/23

провадження № 2/755/2838/23

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Храпійчук Тамара Василівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Храпійчук Тамара Василівна, про визнання заповіту недійсним.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 2, 8, 10 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, зміст позовної заяви не містить даних реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта відповідачів, якщо такі відомі позивачу, про що має бути зазначено останньою.

Крім того, зміст позовної заяви не містить адреси зареєстрованого проживання потенційних відповідачів, поштовий індекс.

Крім того, зміст позовної заяви не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що має відповідати положенню п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Крім того, згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Разом з тим, в порушення вищенаведених норм процесуального законодавства України позивачем не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, що також є порушенням п. 8 ч. 2 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, позивачем має бути зазначено про наявність у неї або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено до позовної заяви.

Крім того, на підтвердження обставин, вказаних позивачем у змісті позовної заяви та на підтвердження наявності підстав звернення з даним позовом до суду у обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, позивачем на виконання вимог процесуального закону та приписів даної ухвали суду має бути надано докази на підтвердження того, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 страждав на психічні захворювання, перебував на обліку в психіатричній лікарні, оскільки долучені до матеріалів позовної заяви медичні документи спадкодавця ОСОБА_4 не містять жодних посилань на наявність у ОСОБА_4 психічних захворювань та відсутні докази того, що в момент вчинення оспорюваного заповіту спідкоджавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви правовстановлюючі документи на належне спадкодавцеві нерухоме майно, яке складає спадкову масу, або витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, власником якого був спадкодавець ОСОБА_4 .

Згідно положення п. 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, на підтвердження наявності предмета спору позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви копію оспорюваного заповіту від 27.04.2021 року, історію хвороби та медичну карту ОСОБА_4 . При цьому в матеріалах позовної заяви відсутні відомості та/або докази, які підтверджують, що позивач/особа, яка надає правничу допомогу, здійснили всі залежні від них дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, - що відповідає положенням статті 83 ЦПК України та є дотриманням п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 , п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Крім того, судом надано оцінку письмовим клопотанням позивача, долученим до матеріалів позовної заяви задля забезпечення доказової бази з метою об`єктивності ухвалення рішення суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. (ч. 3, 4 ст. 117 Цивільного процесуального кодексу України)

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, що є заявою про забезпечення доказів у розумінні ч. 2 ст. 116 ЦПК України, позивачем не долучено до заяви докази оплати нею судового збору у розмірі 536,80 грн., що є підставою для повернення заяви заявнику. Крім того, вказане клопотання не містить питання, відповідь на яке позивач має намір отримати внаслідок проведення експертизи, відсутнє зазначення позивачем її наміру на оплату вказаної нею експертизи, а також до клопотання (заяви) не долучено медичної документації щодо стану здоров`я спадкодавця, а саме: медичних карт захворювань ОСОБА_4 та медичної карти психіатричного хворого, у разі перебування спадкодавця на обліку у лікаря психіатра. При цьому матеріали позову не містять жодного доказу на підтвердження здійснення позивачем всіх залежних від неї дій на здобуття доказової бази задля подальшого проведення зазначених нею експертиз.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Разом з тим, на підтвердження обґрунтованості способу захисту порушеного права, позивачем підлягає до уточнення правове обґрунтування підстав визнання недійсним оспорюваного заповіту, оскільки позивач одночасно посилається на положення статті 1257 ЦК України як на нікчемність заповіту, який складено не уповноваженою особою, з посиланням на порушення його форми та посвідчення, не зазначивши при цьому про наявність в оспорюваному заповіті вказаних порушень, ураховуючи, що нікчемний правочин не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. А також позивач одночасно посилається на положення ч. 1 ст. 225 ЦК України, не надавши суду жодного доказу наявності у спадкодавця за життя психічних захворювань або інших доказів, які вказують на факт вчинення правочину особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах на спадкування», у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Таким чином, позивачем підлягає до уточнення наявність підстав для залучення в якості третьої особи державного нотаріуса Храпійчук Т.В.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Храпійчук Тамара Василівна, про визнання заповіту недійсним - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган