Справа № 191/1885/22
Провадження № 2/191/611/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Наконечної Т.М.,

представника відповідача адвоката Носача С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 04.06.2021 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист, на підставі рішення цього ж суду від 27.04.2021 року, що набрало законної сили, у цивільній справі №191/139/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. За заявою стягувана ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Драганом О.Є. відкрито виконавче провадження №656889. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 . В розмірі 1/4 частини усіх, видів заробітку (доходу) за вих.№ 26613 борг станом на 01.08.2022 складає 30 628 грн.43 коп. Відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України передбачено відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину, зокрема, ч.1 зазначеної статті встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тож, за проведеним розрахунком пені з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України остаточна сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 30628,43 грн., яку просила стягнути з відповідача на її користь.

Ухвалою суду від 23.08.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі роз`яснено також, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).

13.09.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області №178/781/20 від 23 жовтня 2020 року з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Також, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області №191/139/21 від 27 квітня 2021 р. з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , перевищує половину моєї заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Згідно довідки №09/09-2 від 09.09.2022 р. він працює водієм навантажувача в ТОВ «Компанія «Максімет» і його посадовий оклад, згідно штатного розкладу становить 6 600 грн. Відтак, у позивача не було доходу, з якого він би міг сплачувати визначену судом суму, а тому у нього і виникла заборгованість, проте не через його навмисні винні дії. З вищеназваних підстав, він не міг всю заробітну плату віддавати на оплату аліментів, так як вимушений був залишати собі незначні кошти, для забезпечення своєї життєдіяльності. Також, просив суд, прийняти до уваги той факт, що бухгалтерія підприємства, де він працює, відповідно до норм чинного законодавства, не має права стягувати всю суму аліментів за один місяць, а тому бухгалтерія стягує з нього суму аліментів в сумі, що не перевищує 50 % від його заробітної плати. Матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначено судом, та одночасно сплачувати комунальні платежі, купувати собі їжу та т.ін. Відтак, позивач вважає, що жодної вини чи умислу у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за спірний період, немає, а отже і підстав для стягнення з нього неустойки (пені) теж немає, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Також просив суд, звернути увагу на той факт, що, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та запровадженням воєнного стану, істотно змінилося його матеріальне становище (зменшилися доходи), а також, та обставина, що розмір відрахувань перевищує сімдесят відсотків, він змушений був звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Станом на теперішній час у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області перебуває його позовна заява до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів. Справа №191/1024/22 від 30.05.2022р. знаходиться на розгляді у судді Костеленко Я.Ю. та призначена до розгляду на 27.09.2022р. З цих підстав вважаю розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за червень, липень, серпень 2022 року необгрунтованими та передчасними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначивши, що відповідач не довів відсутність його вини у виникненні заборгованості. Крім того, згідно довідок він нібито працевлаштований, отримував якийсь дохід і сплачував частково аліменти, але в то же час, згідно інформації з ГУ ДПС у Дніпропетровській області взагалі відсутня інформація щодо його доходів за перші три квартали 2022 року від підприємства, в якому він нібито працевлаштований.

Позивач також підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі, зазначивши, що відповідач, будучи дорослим чоловіком, безвідповідально ставиться до свого обов`язку щодо утримання їх спільної дитини, перераховуючи інколи незначні суми коштів, внаслідок чого весь тягар щодо забезпечення необхідних потреб доньки в їжі, одязі, житлі лягає лише на неї і введення в Україні воєнного стану не звільняє ні її, ні відповідача від утримання доньки.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що заборгованість по аліментам виникла не з вини позивача, так як він працює, має невелику заробітну плату, на сплату аліментів кошти не перераховувалися в необхідному розмірі бухгалтерією з невідомої йому причини. Тим більше, підприємство, в якому працює відповідач, внаслідок воєнних дій змінило своє місце розташування з м.Сєвєродонецька до м.Одеси, заробітна плата виплачується дуже нерегулярно.

Заслухавши думку учасників по справі, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до розрахунку складеного старшим державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Драган О. від 04.08.2022 року за вих. №266613, заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 станом на 01.08.2022 року становить 30628,43 грн. зокрема:

за листопад 2021 року (з 17 числа) 1643,72 грн;

за грудень 2021 року - 2 476,47 грн;

за січень 2022 року 3522,25 грн;

за лютий 2022 року 1328,25 грн;

за березень 2022 року 1328,25 грн;

за квітень 2022 року 1328,25 грн;

за травень 2022 року відсутня;

за червень 2022 року 1328,25 грн.;

за липень 2022 року - відсутня.

Вказані вище факти та сума заборгованості визнані сторонами та не заперечуються.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства").

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

Враховуючи, що відповідачем до відзиву на підтвердження зазначених в ньому обставин, які на його думку виключають його відповідальність за ч.1 ст.196 СК України, надані лише наступні документи:

-ксерокопія довідки ТОВ «Компанія «Максімет» за вих.№09/09-1 від 09.09.2022 року, в якій зазначено, що «станом на 09 вересня 2022 року в бухгалтерії ТОВ «Компанія «Максімет» на утриманні знаходиться виконавчий лист №191/139/21 від 04.06.2021 на утримання на користь ОСОБА_1 аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх заробітків боржника. Перераховано на користь стягувача ОСОБА_1 3428,25 грн.(Три тисячі чотриста двадцять вісім гривень 25 копійок). Заборгованість складає 34892,4 грн. (Тридцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто дві гривні 40 копійок)»;

-ксерокопія довідки ТОВ «Компанія «Максімет» за вих.№09/09-2 від 09.09.2022 року, в якій зазначено, що «надана ОСОБА_2 у тому, що він працює у ТОВ «Компанія «Максимет» водієм навантажувача, з 01 лютого 2022 року, з посадовим окладом згідно штатного розкладу у розмірі 6600,00 грн. (наказ №31/01-02 від 31.01.2022 року.). Станом на 09 вересня 2022 року на виконанні в бухгалтерії ТОВ «Компанія «Максімет» на утриманні знаходиться два виконавчих листа: №191/139/21 на користь ОСОБА_1 донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , №178/781/20 на користь ОСОБА_5 син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Але суд звертає увагу, що вказані ксерокопії довідок взагалі не завірені жодною особою та представник відповідача у судовому засіданні не зміг надати оригінали довідок, так як вони знаходяться в позивача.

Враховуючи ч.2 ст.95 ЦПК України, яка передбачає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом, то суд приходить до висновку, що надані відповідачем вищевказані ксерокопії довідок, є недопустимими доказами та не враховуються судом при ухваленні рішення.

Також суд звертає увагу на те, що згідно інформації з ГУ ДПС у Дніпропетровській області взагалі відсутня інформація щодо доходів ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за перші три квартали 2022 року від ТОВ «Компанія «Максімет».

Варто відзначити, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Стосовно посилання відповідача на те, що він звернувся у травні 2022 року до суду з позовом про зменшення розміру аліментів суд зазначає, що станом на день розгляду даної справи ні відповідачем, ні його представником не було надано рішення суду стосовно вирішення спору про зменшення розміру аліментів.

Також посилання відповідача в обґрунтування заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 на те, що внаслідок введення воєнного стану в Україні погіршилося його матеріальне становище, то суд відзначає, що доказів цьому до відзиву відповідачем не долучено.

Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу який би підтверджував відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Розрахунок пені по аліментах за період з 17 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року необхідно здійснювати так, враховуючи, що кількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяць, починається з 01 числа наступного місяця:

№Місяць, рікЗаборгованість Кількість днів прострочення заборгованості Розрахунок пені (сума заборгованості х кількість днів х 1%)Розмір пені
1.Листопад 20211643,72 грн.2431643,72х243х1%3994,24 грн.
2.Грудень 20213522,25 грн.2123522,25х212х1%7467,17 грн.
3.Січень 20223522,25 грн.1813522,25х181х1%6375,27 грн.
4.Лютий 20221328,25 грн.1501328,25х150х1%2032,22 грн.
5.Березень 20221328,25 грн.1221328,25х122х1%1620,47 грн.
6.Квітень 20221328,25 грн.911328,25х191х1%1328,25 грн.
7.Червень 20221328,25 грн.301328,25х30х1%411,76 грн.
Всього розмір пені: 23229,38 грн.

Судом не здійснювалися розрахунки пені за травень та липень 2022 року, так як за ці місяці відсутня заборгованість.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів підлягають задоволенню в розмірі 23229,38 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 141, 155, 180, 181, 184, 191, 195, 196 СК України, ст. ст. 76-81, 89, 178, 247, 263-265, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за строк з 17 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року у розмірі 23229 (двадцять три тисячі двісті двадцять дев`ять) грн.38 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 27 березня 2023 року.

Суддя О.І. Окладнікова