ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м.Суми

Справа №591/7242/21

Номер провадження 22-ц/816/283/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи - Управління «Служба в справах дітей» Сумської міської ради, Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Думал Ольги Сергіївни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2022 року у складі судді Сидоренко А.П., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 15 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба в справах дітей» Сумської міської ради, Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про зміну прізвища дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 23 травня 2014 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2017 року. У період шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Вказувала , що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто зовсім не звертає уваги на існування свої дочки.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти, які він не сплачує. На цей час існує велика заборгованість. Відповідач, крім своїх не майнових батьківських обов`язків, не виконує обов`язки щодо матеріального утримання дитини.

Зазначала, що вона вирішила змінити прізвище дочки і попросила відповідача дати на це свою згоду, однак відповідач відмовився.

Зміна прізвища цілком відповідає інтересам дитини, і її бажанню, тому що дочка бажає носити її прізвище, тим більше, що дитина проживає з матір`ю, про що є рішення суду про визначення місця проживання дитини, а батько зовсім не приймає участі у її житті.

З моменту фактичного припинення подружніх стосунків (30 вересня 2016 року) відповідач не бачив дитину жодного разу, її життям не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає.

Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів розмірі 46292 грн 74 коп. Окремо звертає увагу суду на те, що зміна прізвища дитини ніяким чином не вплине на законні права та обов`язки батька щодо дитини.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд змінити прізвище дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та внести зміни до актового запису № 1034, здійсненого Зарічним районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 05 серпня 2014 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши прізвище дитини « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба в справах дітей» Сумської міської ради, Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про зміну прізвища дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Думал О.С., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не бажає брати участь у матеріальному забезпеченні дочки, кошти на її утримання стягуються в судовому порядку, батько протягом всього навчання не відвідував батьківські збори, не цікавився досягненнями дочки.

Вказує, що зміна прізвища дитини буде відповідати інтересам дитини, її психологічному та гармонійному розвитку, оскільки відповідач не приділяє належної уваги, а також, враховуючи особисте бажання самої дитини змінити прізвище.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Думал О.С., які підтримали скаргу, ОСОБА_2 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 23 травня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2017 року, з урахуванням ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року про виправлення описки, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття і вирішено аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року (а.с. 11, 14).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми 22 травня 2017 року в частині способу та розміру стягуваних аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 720 грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року (а.с. 12-13).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

З довідки, наданої Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 13 вересня 2021 року № 13/83755, вбачається, що заборгованість за виконавчим листом № 591/5333/16-ц від 06 вересня 2017 року, виданим Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 720 грн 00 коп, щомісячно, до повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року, станом на 13 вересня 2021 року складає 46292 грн 74 коп (а.с. 6).

З інформації Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 2 «Ясочка» м. Суми Сумської області від 26 лютого 2020 року № 01-58/72 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 2 «Ясочка» з серпня 2017 року. До садочка дитину приводять вчасно до 8 години ранку та забирають після 17 години мама ОСОБА_1 , бабуся ОСОБА_7 , дідусь ОСОБА_8 . ОСОБА_1 цікавиться успіхами донечки, її настроєм, самопочуттям. Систематично відвідує батьківські збори, всі свята та заходи, в яких приймає участь її дитина. Тато, ОСОБА_2 , протягом всього навчального періоду не приводив і не забирав доньку з ДНЗ, не відвідує батьківські збори та інші заходи (а.с. 9).

З характеристики на ученицю 2-С класу Комунальної установи Сумська спеціалізована школа І ступеня № 30 «Унікум» Сумської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у закладі з 01 вересня 2020 року. Зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця. Мама, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню доньки. Завжди цікавиться навчальними успіхами доньки, систематично відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу. Також дівчинку із закладу освіти забирають: ОСОБА_9 - бабуся, ОСОБА_10 - дідусь. Тато, ОСОБА_2 , протягом всього періоду навчання батьківські збори не відвідував, навчальними досягненнями доньки не цікавився (а.с. 19).

Згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є пенсіонером за віком (а.с. 61).

27 грудня 2021 року ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_11 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей», про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62-63).

З наданих позивачкою роздруківок скріншотів спілкування сторін вбачається, що відповідач порушує питання про зустріч з дочкою, що вказує на те, що ним вживаються заходи для виконання батьківських обов`язків (а.с. 66-69).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження обставин справи, а саме, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не навідується до дитини та матеріально не забезпечує, а тому відсутні підстави для зміни прізвища дитини.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ст. 141СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 157 СК України - встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями ст. 145 СК України - прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 148 СК України - у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16-ц, тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив`язаності до членів її сім`ї.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_2 свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток їх дитини, її навчання та виховання, не навідується до дитини та матеріально не забезпечує.

Матеріали справи не містять доказів того, що зміна прізвища дитини ОСОБА_3 на прізвище її матері ОСОБА_1 відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів та невідвідування ним навчального закладу, не свідчить про умисне та свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, та не є підставою для зміни прізвища дитини.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що зміна прізвища дитини буде відповідати інтересам дитини, її психологічному та гармонійному розвитку, так як відповідач не приділяє їй належної уваги, оскільки у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим він звернувся з позовною заявою до Зарічного районного суду м. Суми про усунення перешкод у спілкуванні з донькою та визначення способів участі у її вихованні.

За встановлених обставин справи та вимог закону, ураховуючи думку неповнолітньої ОСОБА_3 , мати якої пояснила, що вона бажає носити прізвище матері « ОСОБА_5 », апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки зміна прізвища дитини не відповідатиме її найкращим інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Думал Ольги Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина