Дата документу 14.03.2023 Справа № 336/4197/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/4197/22 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
№ 22-ц/807/491/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Іващенко Мирослави Віталіївни на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 в особі адвоката Іващенко Мирослави Віталіївни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі адвоката Іващенко М.В. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким зазначити в резолютивній частині про залишення на проживання разом з позивачем неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2022 року було задоволено позов та було вирішено:

«Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 жовтня 2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ, про що зроблено запис № 1104».

Представник позивача звернувся до суду з заявою, за якою просить ухвалити додаткове рішення стосовно вимоги про визначення місця проживання дитини сторін з позивачем.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції послався на те, що за п. 1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як зазначив суд першої інстанції стосовно визначення місця проживання дитини сторін останні не подавали суду жодних доказів.

У такому разі суд мав відмовити позивачці у зазначенні в судовому рішенні фактичного місця проживання дитини.

Але суд в порядку сприяння сторонам в реалізації їх прав, передбаченому ст. 12 ЦПК, не роз`яснив позивачці необхідність надати докази проживання дитини з нею, не врахував визнання позову та зміст позовної заяви .

У позові позивач зазначала про відсутність спору щодо місця проживання дитни, посилаючись на те, що такий порядок визначений і за взаємною згодою дитини проживає з позивачко., не потребує зміни місця проживання та просила заначити про сцуе у судовому рішенні.

Жодних мотивів з приводу вирішення цього питання судом в основному судовому рішенні не міститься.

У Постанові від 15 січня 2020 року (справа № 200/952/18,провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічні висновки містяться у с Верховного Суду від 22 грудня 2021 року (№339/143/20, провадження №61-6809св21)

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, натомість обидві сторонни заначили про узгоджене місце проживання дитини та жодних перешкод для ухвалення в такому разі додаткового рішення судова колегія не вбачає.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2022 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков