РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/1418/22

Провадження № 22-ц/4815/216/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду від 07 липня 2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди відмовлено.

Представником відповідача 15.07.2022 року подано заяву про стягнення з позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., пов`язаних з розглядом справи.

Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про його незаконність через порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд помилково врахував відзив та долучені до нього докази, які були подані з пропуском процесуального строку.

Крім того апелянт вказує на необхідність врахування висновків, що викладені у постановах ВС по справах №638/7748/18, №379/1418/18, №509/5043/17, №755/9215/15 та доводить про наявність підстав для зменшення розміру стягнення витрат на правничу допомогу до 1000 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 07 липня 2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13.10.2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бойчук К.М. залишено без задоволення. Рішення Рівненського міського суду від 07 липня 2022 року залишено без змін.

15 липня 2022 року на адресу суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшла заява від представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн..

31 жовтня 2022 року до суду першої інстанції від представника позивача надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у якій просив відмовити або зменшити розмір відшкодування на правову допомогу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладені норми слід дійти висновку, що витрати, які були здійснені стороною справи у зв`язку отриманням правничої допомоги є судовими витратами та підлягають відшкодуванню за умови їх підтвердження належними доказами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: Договором №16/05 про надання правничої допомоги від 16.05.2022 р. укладеним між адвокатом Маркович Ю.В. з одного боку та ОСОБА_2 з іншого.

Додатковою угодою від 18.05.2022 року до Договору №16/05 про надання правничої допомоги від 16.05.2022 р.

Квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 18.05.2022 року по якому сплачено правові послуги в сумі 3000 грн., прийнято від ОСОБА_2 на підставі Договору №16/05 про надання правничої допомоги адвокатом від 16.05.2022 року.

Колегія суддів вважає, що відповідачем було надано достатні та необхідні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Вказані докази були подані разом з відзивом на позов, який містив попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. Також у відзиві на позов було заявлено клопотання про поновлення строку на його подання у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та долучені докази направлення іншим учасникам справи.

Тому доводи апелянта стосовно помилкового прийняття доказів витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на врахування.

При цьому слід вказати на можливість їх подання до закінчення судових дебатів у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Доводи апелянта про відсутність переліку наданих послуг з розрахунком (детальний опис робіт) спростовуються наявністю у додатковій угоді пункту 2, який містить складові наданої правничої допомоги та витрачений час.

Тобто не можна стверджувати про відсутність можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на правничу допомогу.

Водночас пунктом 4 додаткової угоди визначено, що гонорар адвоката становить 3000 грн. та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 640/18402/19 від 28 грудня 2020 року, якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим. Оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а, отже, є визначеним.

При цьому сторона може обґрунтовувати необхідність зменшення заявлених до стягнення витрат посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Також колегія суддів враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19), що при визначенні витрат на правничу допомогу у формі гонорару наявність квитанції не обов`язкова (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21.01.2021 у справі 3280/2635/20).

Разом з тим Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Щодо посилання апелянта на те, що розмір заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу є неспівмірним суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На покликання позивачки, що вона є малозабезпеченою особою, доказів її фінансового стану не надано.

До того ж суд враховує, що сама позивачка звертаючись з позовом просила стягнути з відповідачки 5000 гривень витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду позову судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що заявлений позов необґрунтований. Тобто й сама необхідність у правовій допомозі виникла у відповідачки через заявлення вказаного позову.

Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для зменшення суми заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та вважає їх розмір реальним та співмірним. Суд першої інстанції під час прийняття додаткового рішення керувався наявними в матеріалах справи доказами та прийшов до законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Рівненського міського суду від 01 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук