ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1068/23
провадження № 2-о/691/71/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Харук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду в Україні в Черкаській області, про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, з мотивів того, що вона досягла пенсійного віку та звернулася до головного управління пенсійного фонду в Україні в Черкаській області із заявою при призначення пенсії за віком. Для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідно підтвердити свій загальний стаж. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Трудову діяльність, після закінчення Черкаського ПТУ розпочала у 1981 році штукатуром в Городищенському райбудпідприємстві, де 13 вересня 1981 року виписано трудову книжку когоспника НОМЕР_1 на ім`я " ОСОБА_1 ". У 1984 році виписано трудову книжку колгоспника укр № НОМЕР_2 на ОСОБА_2 . У 2002 році, у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_3 , ім`я було виправлено з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_1 ". Враховуючи наявність двох трудових книжок, збираючи документи, які пітверджують страховий стаж, звернулася до КУ "Об`єднаний трудовий архів Городищенської міської ради", де видали архівні довідки № 479/05-01 від 21.06.2023 року, № 480/05-01 від 21.06.2023 року та № 481/05-01 від 21.06.2023 року. Рішенням ГУПФУ у Волинській області від 25.07.2023 року, відмовлено у призначенні пенсії, з підстав того, що інформація зазначена, в поданих архівних довідках не може бути зарахована при призначенні пенсії за віком, оскільки в ній значить - ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним. У зазначених архівних довідках, вбачається граматична помилка при написанні імені. Відповідно до п.п 1, 5 ст. 28 Закону України "Про засади державної мовної політики", імена громадян України подаються державною мовою відповідно до українського правопису. Кожен громадянин України має право на виправлення помилкового запису свого прізвища та імені (по батькові) в паспортах та інших офіційних документах, у тому числі внаслідок порушення вимог частин третьої та четвертої цієї статті. Із поданих письмових доказів до заяви, вбачається, що заповнення облікових документів на підставі якого видана довідка здійснювалося відповідальним працівником підприємства, яке припинило свою діяльність як юридична особа. За паспортом ім`я та по-батькові правильно звучить та пишеться - ОСОБА_1 . Зазначена помилка в імені, позбавляє права на належний соціальний захист гарантований Констиуцією України. Встановлення факту, має юридичне значення, оскільки підтвердить наявний загальний страховий стаж, що стане наслідком призначення пенсії за віком. Можливості захистити свої цивільні права в інший спосіб, окрім судового, немає. Просила суд, встановити факт, що архівна довідка № 479/05-01 від 21.06.2023 року - підства фонд № 46, книга обліку трудового стажу і заробітку колгоспника № 4 бригада № 1 (Р, С, Т), спр. № 710; архівна довідка № 480/05-01 від 21.06.2023 року - підстава фонд № 46, книги по оплаті праці за 1992 - 1996 роки; архівна довідка № 481/05-01 від 21.06.2023 року - підстава фонд № 46, книги по оплаті праці за 1997 - 2000 роки видана на " ОСОБА_2 " належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1.

21.08.2023 в справі відкрито провадження, з урахування поданої заяви, в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд.

Від представника заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Чекаській області Теслі В.І. надійшов відзив на заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, просив суд відмовити в задоволенні вимог заявника, як таких, що необгрунтовані та безпідставні. Та, аргументує тим, що підставою звернення заявниці ОСОБА_2 слугував той факт, що у архівних довідках не вірно було зазначено особисті дані заявниці. Зокрема, згідно її паспортних даних значиться її прізвище, ім'я та по-батькові, як ОСОБА_1 , тоді як в довідках на підтвердження її періоду роботи: значиться прізвище, ім'я та по-батькові заявниці, як ОСОБА_2 , що не відповідає її паспортним даним. На думку заявниці така розбіжність в її особистих документах, стала відмовою у зарахуванні стажу роботи та унеможливила оформлення та призначення пенсії за віком. Рішенням від 25.07.2023 № 42 заявниці відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв'язку із тим, що в архівних довідках не вірно зазначено ім'я заявниці. Вважають, що чинним законодавством передбачено інший порядок усунення цих розбіжностей. Порядок ведення трудових книжок затверджений наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок". Аналогічні положення щодо правил заповнення трудових книжок містить "Инструкция о порядке ведения трудовых книжек на предприятиях, в учереждениях и организациях", затверджена постановою Госкомтруда СССР від 20.06.1974, № 162, яка була чинна на момент внесення відповідних записів. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис ліквідоване, відповідний запис робиться правонастпуником і засвідчується печаткою, а в разі відсутності - вищестоящою організацією, які було підпорядковане підприємство, а в разі його відсуності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (пункт 2.8. Інструкції № 58). Правова позиція щодо неправомірності встановлення судом фактів, що мають юридичне значення в разі законодавчо визначеного іншого порядку підтвердження таких фактів висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 по справі № 320/948/18. Вважають, що у даній ситуації заявником не вірно обрано спосіб захисту, позаяк наведені обставини пов'язані з відмовою контролюючого органу у перерахунку пенсії за віком. В іншому випадку обраний спосіб захисту заявника буде суперечити принципам цивільного судочинства та пункту 1 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду.

У судове засідання заявник не з'явилась, надала суду заяву про розгляд заяви про встановлення юридичного факту за її відсутності, просила її задовольнити.

Представник заявника до суду не прибув, повідомлені належно, у відзиві, судові засідання просив провести без їх участі, в задоволенні вимог заявника відмовити.

У відповідності до положень частини 3 статті 211, частини 1 статті 223, частини 2 статті 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів.

Суд, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, врахувавши думку заявника, представника заінтересовнаої особи,вивчивши та дослідивши докази у справі, приходить до наступного висновку,

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до статті 315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України).

Згідно роз`ясненень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

В заяві окремого провадження заявниця ОСОБА_2 просить встановити факт, що архівна довідка № 479/05-01 від 21.06.2023 року; архівна довідка № 480/05-01 від 21.06.2023 року; архівна довідка № 481/05-01 від 21.06.2023 року видана на " ОСОБА_2 " належить їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жительці АДРЕСА_1, для підтвердження наявного загального страхового стажу, що стане наслідком призначення їй пенсії за віком.

Згідно статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 даної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: "33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній."

Визначаючи, чи пов'язується з встановленням зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов'язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини 1 статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Як вбачається, вимоги заявника пов'язані з доведенням наявності страхового стажу для призначення пенсії. Та, матеріали справи містять Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 42 від 25.07.2023 року за віком у зв'язку з відсутністю страхового стажу передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в якій йдеться про те, що ОСОБА_2 до страхового стажу не зарарховано періоди : - згідно архівних довідок № 479/05-01; № 480/05-01; № 481/05-01 виданих 21.06.2023, оскільки вказане ПІП " ОСОБА_2 ", не відповідає паспортним даним " ОСОБА_1 ".

Судом встановлено, що отримавши відмову в призначенні пенсії, ОСОБА_2 в установленому законом порядку її не оскаржила, а звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Верховний Суд за результатами розгляду справи № 706/1637/16-ц прийняв постанову від 08.10.2018, в якій висловив позицію, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг). Особа має звертатися за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту трудових відносин та фактів щодо трудової діяльності, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду за правилами адміністративного судочинства у разі незгоди з таким рішенням. Аналогічний висновок міститься також у постанові Великої Палати Верхового Суду в справі № 198/623/18 від 04.09.2019.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги заявниці пов'язані з публічно - правовими відносинами заявниці ОСОБА_2 з державою (Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області є суб'єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення, здійснюваного державою), а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Так, в даних правовідносинах вбачається спір про право на призначення пенсії за віком, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосується рішень та дій управління Пенсійного фонду України, його посадових осіб щодо не призначення заявниці пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб'єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб'єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Згідно із стааттею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) зазначено: "юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби" (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У справі, що розглядається, заявником не вірно обрано спосіб захисту, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, шляхом визнання не правомірних дій з боку уповноваженого органу з наступним вирішення спору про право, тому суд вирішує питання про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, провадження у цивільній справі № 691/1068/23 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та роз'яснити заявниці, що розгляд справи віднесено до компетенції адміністративного суду.

З урахуванням норм ЦПК України, заявниці слід роз'яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Також, з урахуванням того, що заявником відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 128 від 16.08.2023 року сплачений судовий збір у зв`язку з розглядом цивільної справи в порядку окремого провадження, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Згідно з частиною 5 статі 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 258 - 261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду в Україні в Черкаській області, про встановлення юридичного факту, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Копію ухвали направити учасникам справи, для відому.

Повний текст виготовлено 04.01.2024.

Суддя Л. П. Синиця