Справа №: 486/981/21 Провадження № 2/486/19/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Жук А.Ю.,

розглянувши в підготовчому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматової Галини Анатоліївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Южноукраїнського міського суду Далматової Г.А. перебуває цивільна справа № 486/981/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В провадженні головуючого судді Далматової Г.а. справа перебуває з 23 лютого 2023 року.

17 березня 2023 року від позивача на адресу суду надійшла заява про відвід судді, в якій останній зазначає, що головуючий не може брати у розгляді справи, в зв`язку з тим, що на його погляд, суддя прямо заінтересована у результаті розгляду справи. Так, ухвалою від 24 лютого 2023 року суддя прийняла до провадження справу №486/981/21 та призначила її до розгляду у підготовчому засіданні на 23 березня 2023 року, безпідставно визначивши, що зустрічний позов ОСОБА_2 подано у встановлений суддею строк. Крім того, суддею розглядався протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, потерпілою у якій була ОСОБА_2 . Суддя Далматова Г.А. безпідставно лише на поясненнях потерпілої ОСОБА_2 визнала його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та закрила провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Апеляційним судом Миколаївської області вказана постанова скасована, провадження було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В зв`язку з чим у нього обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді щодо розгляду даної цивільної справи.

В підготовче засідання учасники справи не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід відповідно до п.8 ст. 40 ЦПК України.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, у якій вказує, що заяву про відвід підтримує.

Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, у якій просить провести підготовче засідання без участі відповідача та представника відповідача. Заяву про відвід вважають безпідставною.

Дослідивши заяву про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Підставі для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України є очевидними, окрім пункту 5.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року) у справі «Білуха проти України» від 28 жовтня 1998 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Європейський суд з прав людини у справі «Ilie v. Romania» та, розглядаючи інші справи, вже констатував, що сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків. Отже, суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності. Натомість у ЄСПЛ дійшли висновку, що сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду. Утім, є одне «але» - сумніви мають бути основані на фактичних обставинах, тобто припущення до уваги не беруться.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Щодо доводів позивача, щодо зацікавленості у розгляді справи, у зв`язку із прийняттям зустрічної позовної заяви до спільного розгляду із первісним позовом, вказані доводи суд вважає без підставними оскільки, вони не підкріплені доказами, яки б могли ставити під сумнів неупередженість судді.

Стосовно посилань позивача на однобічний розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд також не приймає їх до уваги, оскільки у разі незгоди із рішенням суду, позивач не позбавлений можливості оскаржити його у суді вищої інстанції, що він і зробив, звернувшись із апеляційною скаргою до Миколаївського апеляційного суду.

Разом із тим, незважаючи на відсутність обґрунтованих підстав для відводу, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, та сумнівів щодо неупередженості суду, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності судді Далматової Г.А., та з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суд вважає, що заява про відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматової Галини Анатоліївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г. А. Далматова