07 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаря позивача представника третьої особи Рябенка В.О. ЯцунН.П., ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 4 000 грн. та стягнення частини витрат на оплату навчання у навчальному закладі - 33 336 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем проживала однією сім`єю в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 . До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на підставі виконавчого листа про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів. Син перебуває на повному утриманні матері, при цьому навчається в Фаховому коледжі закладу вищої освіти «Міжнародний науково - технічний університет ім. Юрія Бугая» на денній формі навчання, тому не може влаштуватися на роботу, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, яку оцінює в 4 000 грн. та, відповідно, з урахуванням загальної суми за весь строк навчання - 66 672 грн., просить частини витрат на оплату навчання - 33 336 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін.
Відповідач не скористався правом надання відзиву.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки.
За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, посилаючись на викладене в ньому.
Третя особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги позову, зазначаючи про те, що не працює, навчається, перебуває на повному утриманні матері.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач по справі - ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Син перебуває на повному утриманні матері, на даний час спільний син сторін досяг повноліття та навчається у Фаховому коледжі закладу вищої освіти «Міжнародний науково - технічний університет ім. Юрія Бугая» на 3 - му курсі денної форми навчання для здобуття освітньо - професійного ступеня «Фаховий молодший бакалавр» за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» (наказ про зарахування від 12.08.2021 № 59-кс) за контрактом без призначення стипендії. Термін навчання 3 роки. Загальна вартість навчання 66 672 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови: син (дочка) досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; син (дочка) продовжує навчання у вищому навчальному закладі; у зв`язку з навчанням син (дочка) потребують матеріальної допомоги; батько має можливість надавати матеріальну допомогу.
Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, а тому перевірити обставини перелічені в ст. 182 СК України суду не вдалося.
Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько так і матір дитини. Враховуючи, лише ту обставину, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сам по собі факт не може бути підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Зокрема, на підтвердження вимог щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання, позивач посилається на ст. 185 СК України, згідно з якою батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину.
Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин і в цій статті вказано приблизний їх перелік. Однак, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Разом з тим ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Главою 16 передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, при цьому в ст. 201 СК України зазначено норми (перелік статей), які застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми. У зазначеному переліку відсутня норма ст. 185 СК щодо обов`язку батьків брати учать у додаткових витратах.
Діючим сімейним законодавством України не передбачено стягнення з батьків на користь та/або утримання повнолітніх дочки/ сина додаткових витрат, оскільки останні є особами, які набули повної цивільної дієздатності, тобто втратили правовий статус дитини, визначений ст. 6 СК України.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Додаткові витрати на дитину, що визначені ст. 185 СК України, не розповсюджуються на дорослих дітей, тобто дітей, які досягли повноліття.
У зв`язку з зазначеним, вказані витрати щодо половини вартості на навчання не є додатковими, в розумінні ст. 185 СК України.
З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача як додаткових витрат на утримання сина у вигляді вартості навчання, оскільки не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду. Сам факт продовження навчання дитини у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання дитини після досягнення нею повноліття в порядку ст. 199 СК України, однак не є особливою обставиною, яка породжує обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК України.
Тобто, Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються встановлено главою 16 СК України, зокрема ст. 199 цього кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками та сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу, які не передбачають зобов`язання батьків нести участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку чи сина.
Крім того, стягнення з відповідача додаткових витрат понесених позивачкою за розвиток здібностей повнолітнього призведе до подвійної відповідальності відповідача (подвійного стягнення з відповідача) - стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, які позивачка понесла на розвиток здібностей повнолітнього сина - на навчання.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги ту обставину, що вартість навчання повнолітнього сина сторін становить 66 672 грн., а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі 4 000,00 грн. буде відповідати засадам виваженості, розумності та справедливості.
За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 4 000,00 грн. (щомісячно), починаючи з 21 листопада 2022 року, і до закінчення або припинення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. В іншій частині позову відмовити.
Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору та у зв`язку з задоволенням позову, в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, судовий збір в розмірі 992, 40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265, 274-279, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 21 листопада 2022 року і до закінчення або припинення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в загальній сумі 992,40 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 10.03.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон