Справа №335/7200/21
Провадження №2/336/203/2023
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

27.02.2023 м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Карабак Л.Г., за участі секретаря судового засідання Нечая О.В., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, Головного управління держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 08.07.2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 пред`явлена до Запорізької міської ради та Головного управління держгеокадастру у Запорізькій області.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя зазначена справа була передана на розгляд Шевченківському районному суду м.Запоріжжя за підсудністю.

14.07.2021 року зазначена справ була передана на розгляд судді Савеленко О.А. згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвалою від 19.07.2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Савеленко О.А. повернула справу на розгляд Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя.

05.08.2021 року справа повернулася до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя зазначена справ була передана на розгляд судді Дацюк О.І. згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвалою від 18.08.2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Дацюк О.І. залишила позов без руху.

Ухвалою від 04.10.2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Дацюк О.І. повернула позовну заяву позивачеві.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.12.2021 року ухвалу судді Шевченківського районного суду було скасовано, справу повернуто на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано судді Карабак Л.Г.

Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Карабак Л.Г. від 04.01.2022 року, ухвалено розглядати справу у загальному порядку, підготовче судове засідання було призначене на 20.01.2022 року.

За клопотанням сторін розгляд справи відкладався неодноразово.

У судовому засіданні 05.05.2022 року була присутня представник позивачки адвокат Соколова Н.І.

31.05.2022 року представник позивачки подала уточнену позовну заяву, збільшивши суб`єктний склад та уточнивши вимоги.

У судовому засіданні 02.09.2022 року представник позивачки заявила про намір залучити до участі у справі власників певної кількості земельних ділянок, чиї права зачіпаються позовом.

У судові засідання призначені на 26.10.202 року, 28.11.2022 року, 10.01.2023 року, 27.02.2023 року, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, представник позивачки та сама позивачка не з`явилися, доказів поважності причин неявки не надали.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, про що зокрема свідчать їх відповідні заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Судом встановлено, що її представник позивачка та сама позивачка не з`явилися у судові засідання, при цьому про розгляд справи представник позивача був сповіщений належним чином та завчасно, доказів поважності причин неявки суду не надали. Розгляд справи у зв`язку з неявкою учасників справи відкладався неодноразово. Клопотань щодо розгляду справи за їх відсутності не подавали.

Неявка позивача та/або представника позивача позбавили суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що остання не цікавиться станом розгляду справи, не з`являється у судові засідання, не надає докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час, а також враховується відсутність згоди сторони відповідача на розгляд такої справи по суті.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

При цьому поважність причин пропуску судових засідань, не має значення, що підтверджується правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), у якій зазначено, що правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. До таких висновків також дійшов ВС у постанові від 25.03.2020 року справа №521/10136/18.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для залишення позову без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. При цьому позивач не позбавлена можливості повторно подати позов в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 49, 60, 62, 89, 95, 128, 131, 183, 210, 223, 247, 257, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, Головного управління держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішень - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 28.02.2023 року.

Суддя Л.Г.Карабак