ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/7/22

Головуючий у першій інстанції - Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/224/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області у складі судді Глушко В.В. від 13 вересня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Бахмач, дата складання повного тексту рішення 16 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обґрунтовували тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області за ч.2 статті 121 КК України до 9 років позбавлення волі, за нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , які спричинили смерть ОСОБА_4 . Позивачі вказували, що їм, як мачусі та батьку померлого ОСОБА_4 , смертю їх сина ОСОБА_4 заподіяна моральна шкода, яку вони оцінюють в 200 000 грн., та обґрунтовують втратою сина, а також матеріальна шкода в розмірі 32 500 грн., яка полягає у відшкодуванні витрат на поховання ОСОБА_4 . Позивачі зазначали, що смерть сина для них означає непоправну втрату, оскільки мачуха та батько ОСОБА_4 виховували його з дитинства. Також зі смертю ОСОБА_4 відбулась втрата значної частини сімейного доходу позивачів, та втрата фізичної допомоги у веденні сімейного господарства. Позивачі вказували, що у зв`язку зі стресом, який зазнала їх сім`я, отримавши звістку про вбивство ОСОБА_4 , у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я, і він був вимушений проходити лікування. Також у позові ставилось питання про стягнення з відповідача понесених ОСОБА_1 4 500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 1 161 грн. 45 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, а всього стягнуто 31 161 грн. 45 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 512 грн. 28 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13.09.2022 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і закрити провадження у справі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 13.09.2022 року в частині часткового задоволення вимог заявленого позову є незаконним, необґрунтованим, ухваленим судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин по справі, які суд першої інстанції вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що із наданих позивачами суду документів вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився майже на 2 роки 6 місяців раніше, ніж було укладено шлюб між позивачами, а саме, 25.07.1974 року. Апелянт стверджує, що позивачі не надали суду свідоцтво про народження ОСОБА_4 , з якого можливо було б встановити, які особи є батьками ОСОБА_4 , а також позивачами не надано суду рішення Бахмацької міської ради про визнання позивачів опікунами. Апелянт вважає, що без надання позивачами даних документів суду першої інстанції, вони були необгрунтовано визнані належними позивачами по справі. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої було необґрунтовано відхилено клопотання ОСОБА_3 про необхідність дослідження документа з приводу вирішення питання, які особи є батьками ОСОБА_4 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачами не було надано суду першої інстанції належних, достовірних та достатніх доказів, у розумінні положень статей: 77, 79, 80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішення суду першої інстанції від 13.09.2022 року апелянтом не оскаржується.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференцій відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Тіслюк І.І. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26.06.2020 року у справі № 728/354/20, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2020 року та постановою Верховного Суду від 26.10.2021 року (а.с.10-13), ОСОБА_3 засуджено за ч.2 статті 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. У даній справі суд визнав доведеним, що ''23.10.2019 року приблизно о 20:00 год. на подвір`ї домогосподарства на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно завдав руками та ногами ОСОБА_4 не менше 10 ударів у голову та тулуб, внаслідок чого спричинив численних травм, які в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Потерпілий помер у Бахмацькій центральній районній лікарні 29.10.2019 року.''

Потерпілою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 була ОСОБА_1 .

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_2 , виданого Бахмацьким РВ УМВС в Чернігівській області 23.11.2001 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб 25.07.1974 року (а.с.5,6).

Згідно копії свідоцтва про смерть, Серії НОМЕР_1 , виданого Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 08.11.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 08.11.2019 року складено відповідний актовий запис №254 (а.с.7).

Відповідно до копій паспортів позивачів, місцем їх реєстрації, починаючи з 26.01.1988 року, зазначена адреса: АДРЕСА_2 .

Згідно додатку до розпорядження Бахмацького міського голови №110 від 07.12.2015 року про перейменування вулиць, 2-й провулок Богунцева перейменовано на 2-й провулок Богунівський (а.с.14).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 13.09.2022 року, у оскаржуваній частині, частково задовольняючи вимоги заявленого позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , суд першої інстанції, виходячи із положень ч.2 статті 1168 ЦК України, та враховуючи, що позивачі проживали однією сім`єю з покійним ОСОБА_4 , дійшов висновку, що вони мають право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначено судом, виходячи з принципу розумності та справедливості, по 30 000 грн. кожному позивачу, з урахуванням глибини їх душевних страждань. Судом першої інстанції з даного приводу також зазначено, що позивачі втратили члена сім`ї, з яким проживали протягом тривалого часу. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції також, із врахуванням часткового задоволення вимог заявленого позову, проведено розподіл судових витрат по справі між сторонами.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що із наданих позивачами суду документів вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився майже на 2 роки 6 місяців раніше, ніж було укладено шлюб між позивачами, а саме, 25.07.1974 року. Апелянт стверджує, що позивачі не надали суду свідоцтво про народження ОСОБА_4 , з якого можливо було б встановити, які особи є батьками ОСОБА_4 , а також позивачами не надано суду рішення Бахмацької міської ради про визнання позивачів опікунами. Апелянт вважає, що без надання позивачами даних документів суду першої інстанції, вони були необгрунтовано визнані належними позивачами по справі. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої було необґрунтовано відхилено клопотання ОСОБА_3 про необхідність дослідження документа з приводу вирішення питання, які особи є батьками ОСОБА_4 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачами не було надано суду першої інстанції належних, достовірних та достатніх доказів, у розумінні положень статей: 77, 79, 80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26.06.2020 року у справі № 728/354/20, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2020 року та постановою Верховного Суду від 26.10.2021 року (а.с.10-13), ОСОБА_3 засуджено за ч.2 статті 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. У даній справі суд визнав доведеним, що ''23.10.2019 року приблизно о 20:00 год. на подвір`ї домогосподарства на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно завдав руками та ногами ОСОБА_4 не менше 10 ударів у голову та тулуб, внаслідок чого спричинив численних травм, які в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Потерпілий помер у Бахмацькій центральній районній лікарні 29.10.2019 року.''

Потерпілою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 була ОСОБА_1 .

Згідно ч.6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч.7 статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обгрунтовуючи вимоги заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, позивачі вказували, що їм, як мачусі та батьку померлого ОСОБА_4 , смертю їх сина ОСОБА_4 завдана непоправна втрата.

Відповідних документів, які б підтверджували ту обставину, що позивач ОСОБА_2 є батьком померлого ОСОБА_4 , матеріали справи в собі не містять.

Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач ОСОБА_1 мала статус потерпілої у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив вимоги заявленого нею до відповідача ОСОБА_3 позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 . При цьому, суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн., який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 , прийняв до уваги відповідні критерії, визначені приписами ч.3 статті 23 ЦК України, а також врахував вимоги розумності і справедливості. Також із врахуванням часткового задоволення вимог заявленого позову, суд першої інстанції, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 161 грн. 45 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.19) витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги адвоката.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 13.09.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині, оскільки у вказаній частині позовних вимог висновки суду першої інстанції узгоджуються із нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 відносно того, що висновок рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року, у оскаржуваній частині, про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявленого ОСОБА_2 позову, не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 відносно того, що позивачем ОСОБА_2 не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів, у розумінні положень статей: 77, 79, 80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 13.09.2022 року, часткового задовольняючи вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що позивач ОСОБА_2 проживав однією сім`єю із покійним ОСОБА_4 , тому він має право на відшкодування моральної шкоди, згідно ч.2 статті 1168 ЦК України.

Відповідно до ч.1 статті 80 ЦПК України, яка регламентує достатність доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що матеріали даної цивільної справи не містять в собі достатніх, у розумінні статті 80 ЦПК України, доказів на підтвердження обставин проживання позивача ОСОБА_2 однією сім`єю із покійним ОСОБА_4 . В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що позивачі не надали суду свідоцтво про народження ОСОБА_4 , з якого можливо було б встановити, які особи є батьками ОСОБА_4 , а також позивачами не надано суду рішення Бахмацької міської ради про визнання позивачів опікунами.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах даної цивільної справи міститься довідка голови вуличного комітету, дільниці №8 м.Бахмач від 27.12.2021 року (а.с.20), з якої вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав зі своїм батьком з січня місяця 1973 року, до дня смерті, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, необхідно зазначити, що дана довідка містить в собі суперечливі дані, а саме, щодо дати народження ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , його датою народження є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За повідомленнями Бахмацької міської ради від 06.09.2022 року (а.с.111,112,113), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , з 26.01.1988 року по теперішній час. ОСОБА_4 був зареєстрований за вказаною адресою з 21.12.1999 року, і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, згідно з витягу домової книги за адресою АДРЕСА_2 (а.с.35-39), вбачається, що ОСОБА_4 , 1972 року народження, був зареєстрований за вказаною адресою: 26.01.1988 року, 21.12.1999 року, а у 2007 році його було знято з реєстрації за вказаною адресою (а.с.37).

Вищевказані документи містять в собі дані відносно місця реєстрації ОСОБА_4 , які не узгоджуються між собою, і за даних обставин, необґрунтовано прийняті судом першої інстанції до уваги, як належні та достатні докази обставин проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з покійним ОСОБА_4 . Інших доказів на підтвердження вищевказаної обставини, матеріали справи в собі не містять.

Враховуючи вищезазначене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо необґрунтованого часткового задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивачем ОСОБА_2 не надано суду належних та достатніх, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказів відносно того, що він є батьком покійного ОСОБА_4 , а також в матеріалах даної цивільної справи відсутні докази проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та покійного ОСОБА_4 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, при цьому, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги вказану норму права, а також ту обставину, що, із врахуванням висновків даної постанови апеляційного суду, вимоги заявленого до ОСОБА_3 позову задоволено на 13%, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року необхідно змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 302 грн. (триста дві) грн. 25 коп."

В іншій оскаржуваній частині, а саме, в частині вирішення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року, підлягає залишенню без змін, із вищезазначених у даній постанові апеляційного суду підстав.

У неоскаржуваній апелянтом частині рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2022 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2022 року змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 302 грн. (триста дві) грн. 25 коп."

В іншій оскаржуваній частині рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: