ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4183/23
провадження № 2/753/3688/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Нікітенко Юлії Миколаївни, про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Нікітенко Юлії Миколаївни, про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 якого, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.).

Так, позивач звернулась до суду з немайновими вимогами, зокрема про визнання факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу; про визнання майна таким, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а саме квартири: АДРЕСА_1 ; №577 у будинку АДРЕСА_2 ; № АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

Отже, позивач звернулась до суду з п`ятьма вимогами не майнового характеру.

При цьому, згідно квитанції від 14.03.2023 року, судовий збір сплачено за одну вимогу не майнового характеру у розмірі 1073,60 грн.

А оскільки позивачем заявлено ще чотири вимоги не майнового характеру, зокрема про визнання майна таким, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а саме квартири: АДРЕСА_1 ; №577 у будинку АДРЕСА_2 ; № АДРЕСА_3 ; №587 у будинку АДРЕСА_5 , сума судового збору яка підлягає сплаті при поданні даного позову становить 4 294,40грн. (1073,60 грн. + 1073,60 грн. + 1073,60 грн. + 1073,60 грн.), тоді як до позовної заяви додана квитанція про сплату судового збору на загальну суму 1073,60 грн., що не відповідає встановленому чинним законодавством розміру сплати судового збору за заявленими позивачем немайновими вимогами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява не може бути прийнята до провадження і позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків, а саме шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату нею судового збору у повній мірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема у розмірі 4 294,40 грн.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись стст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Нікітенко Юлії Миколаївни, про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.