Номер провадження 22-з/824/339/2023
Головуючий у суді першої інстанції М. Ф. Сенько
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
27 березня 2023 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.
секретар судового засідання Сіра Ю. М.
позивач ОСОБА_1
відповідач Акціонерне товариство «Універсал Банк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано незаконною відмову АТ «Універсал Банк» у здійсненні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 007-2914/840-0395 від 05 листопада 2007 року, укладеним між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, викладену у листі № 2640 від 10.09.2021. Зобов`язано АТ «Універсал Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 007-2914/840-0395 від 05 листопада 2007 року, укладеним між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 , на підставі заяви про проведення реструктуризації від 11.06.2021 відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» із здійсненням всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації. Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь держави судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

10.08.2022 ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з відповідача на її користь 30 000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану представником Яковлевим О. С., залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задоволено частково. Додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року скасовано. ОСОБА_1 відмовлено в ухваленні додаткового рішення.

20 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею у суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000,00 грн.

Заяву обґрунтувала тим, що на професійну правничу допомогу у складанні заяв по суті справи та з процесуальних питань і розгляді справи в апеляційному суді, зокрема при опрацюванні адвокатом апеляційної скарги відповідача та складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, позивач понесла витрати у розмірі 20 000,00 грн, які повністю сплачені нею адвокату.

01 березня 2023 року АТ «Універсал Банк» подало до апеляційного суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що заявлена позивачем сума стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн є значно завищеною, безпідставною, необґрунтованою та недоведеною належними доказами. Вказує на те, що ОСОБА_1 у прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу Банка не вказала про стягнення суми витрат на правничу допомогу, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а тому такі витрати не підлягають стягненню з відповідача. У зв`язку із зазначеним АТ «Універсал Банк» просить у задоволенні вказаної заяви відмовити.

Згідно положень частин першої - третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У судове засідання апеляційного суду сторони (їх представники) не з`явилися, про час, дату та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином. Відповідач подав до апеляційного суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без участі представника у зв`язку із неможливістю його прибуття у судове засідання. Позивач причини неявки в судове засідання суду апеляційної інстанції не повідомила. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду заяви про розподіл судових витрат до апеляційного суду від позивача не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд заяви за відсутності вказаних осіб, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового судового рішення та скласти повне судове рішення у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини додаткової постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 13.03.2023.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення по справі, суд апеляційної інстанції, не вирішив питання про розподіл судових витрат - витрат на правничу допомогу, а тому наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Статтею 29 Закону №5076-VI визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі статтею 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як убачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» Талалуєва В. А. вказала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона очікує понести у суді апеляційної інстанції, пов`язаних з переглядом рішення суду від 15.02.2022 за апеляційною скаргою відповідача, що складає 30 000,00 грн.

До закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції представником позивача було зроблено відповідну заяву про надання доказів щодо понесених стороною позивача судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

У встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України строк стороною позивача подані відповідні докази на підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 20 000, 00 грн.

Судом встановлено, що правова допомога заявнику у цій справі надавалась адвокатом Харитончук О. Г. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.11.2023. Надання правової допомоги здійснюється адвокатом за гонораром у розмірі, відповідно до додаткових угод до нього, що укладаються сторонами окремо по кожній справі та після завершення надання таких послуг (п. 4.1 Договору).

Згідно додаткової угоди від 16.02.2023 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2022 загальна вартість правової допомоги за договором з питань представництва та захисту інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції у справі №759/23012/21 визначена за домовленістю сторін у розмірі 20 000, 00 грн.

Відповідно до акту наданих послуг до договору про надання правової допомоги б/н від 01.11.2023 адвокатом Харитончук О. Г. надано наступні послуги з супроводження справи №759/23012/21: ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги, надання консультацій клієнту стосовно подальших дій, пошук судової практики, обговорення з клієнтом (13.12.2022-16.12.2022, вартістю 4 000,00 грн); підготовка, узгодження з позивачем направлення відзиву на апеляційну скаргу відповідача, ураховуючи терміновість, надання роз`яснень клієнту стосовно подальших дій в залежності від результатів розгляду апеляційної скарги (13.12.2022-17.12.2022, вартістю 7 000, 00грн); прибуття до суду, очікування засідання (повітряна тривога), участь у судовому засіданні 25.01.2023 вартістю 5 000, 00 грн; прибуття до суду для участі в розгляді справи 15.02.2023 вартістю 4 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування заявником надано копію договору про надання правової допомоги від 01.11.2022, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 16.02.2023, акт надання послуг від 16.02.2023 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2022, а також копію квитанції на суму 20 000, 00 грн та виписки по рахунку на підтвердження проведення розрахунку за договором про надання правової допомоги від 01.11.2022.

Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідач АТ «Універсал Банк» подало заперечення на заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, у стягненні яких просить відмовити, посилаючись на їх безпідставність, необґрунтованість, недоведеність, вказуючи при цьому на відсутність в прохальній частині відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача вимог про стягнення з Банку на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які вона понесла чи очікує понести у суді апеляційної інстанції, а також на відсутність поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів.

Суд апеляційної інстанції, дослідив зміст заперечень АТ «Універсал Банк» та дійшов висновку, що твердження відповідача щодо неподання позивачем доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів не ґрунтується на вимогах закону, оскільки в силу положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Зазначених вимог закону було дотримано стороною позивача. Зазначивши у відзиві на апеляційну скаргу відповідача попередній (орієнтовний ) розрахунок витрат на правничу допомогу, яку позивач очікувала понести у суді апеляційної інстанції, позивач дотримала вимог статті 134 ЦПК України.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу понесених позивачем у суді апеляційної інстанції у зв`язку із переглядом рішення Святошинського районного суду м.Києва від 15.02.2022 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

АТ «Універсал Банк» не погодився із визначеним позивачем розміром витрат на правничу допомогу заявника. Така незгода мотивована ненаданням доказів на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн, а також розумність та співмірність таких витрат із заявленими позовними вимогами.

Так, враховуючи надані заявником докази та прийняте судом апеляційної інстанції рішення, де згідно з постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2023 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2022 залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення, колегія суддів погоджується, що існують підстави для відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо співмірності заявлених витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом, апеляційний суд вважає, що їх розмір є завищеним, оскільки адвокатом було складено відзив на апеляційну скаргу відповідача на судове рішення, відтак надані послуги та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт з підготовки відзиву на апеляційну скаргу відповідача є незначним. А тому понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в апеляційному суді підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 5 000,00 грн, який відповідає критеріям розумності, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, пов`язаних із переглядом справи апеляційним судом за апеляційною скаргою відповідача на судове рішення від 15.02.2022.

Доводи позивача у клопотанні про те, що заявником не надано документів, підтверджуючих оплату послуг адвоката, відхиляються, оскільки, як уже зазначено вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Крім того, зменшуючи розмір витрат, понесених заявником на професійну правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що участь адвоката Харитончук О. Г. у судових засіданнях суду апеляційної інстанції 25.01.2023 та 15.02.2023 була пов`язана не тільки із розглядом апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2022 , а також і у зв`язку із розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2022, яке судом апеляційної інстанції було скасоване та позивачці було відмовлено в ухваленні додаткового рішення. Тому понесені позивачем витрати на правничу допомогу за участь адвоката у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції не може бути покладена у повному обсязі на відповідача у цій справі.

Тому, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000, 00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами, обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у заяві про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат стороною позивача зазначено також про розподіл витрат на правничу допомогу понесених позивачем у Святошинському районному суді м.Києва. Проте суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді першої інстанції було предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанцій, за результатами якого судами ухвалено відповідні рішення. Повторний розгляд питання щодо розподілу судових витрат понесених позивачем у суді першої інстанції не передбачений законом.

Оскільки в мотивувальній частині заяви позивача йдеться про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу за розгляд справи судом апеляційної інстанції, то суд вважає, що в прохальній частині цієї заяви позивачем допущено описку щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з переглядом справи судом апеляційної інстанції у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повна додаткова постанова складена 27 березня 2023 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна