Справа № 368/213/23
Рішення

Іменем України

"01" березня 2023 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кагарлицький відділ реєстрації актів цивільного стану Обухівського району Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції у Київській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: с. Яньково Рильського району Курської області, Російська Федерація) та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: Україна,с. Приморське Новоазовського району Донецької області, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно.

02.10.2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області Труськовою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №104, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 3,1040 га, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 03.11.2004 р. серії ЯБ №144298 ОСОБА_4 (далі - Заявник).

Заявник є внучкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

11.01.2014 р. Заявник уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище чоловіка - « ОСОБА_7 ».

Отже, Заявник є спадкоємицею земельної ділянки померлої ОСОБА_3 за заповітом.

Разом з тим, у Заявника відсутні належні документи, які б посвідчували факт смерті спадкодавця, внаслідок чого вона не може в нотаріальному порядку оформити спадщину своєї бабусі.

Так, ОСОБА_3 померла на окупованій Російською Федерацією території, а саме в с. Приморське Новоазовського району Донецької області. Факт смерті ОСОБА_3 був засвідчений свідоцтвом про смерть Донецької народної республіки від 05.12.2019 р. серії НОМЕР_1 та довідкою про причину смерті №54.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 9 ЗУ Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VІ, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи абц особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, маючи в наявності вищевказане свідоцтво про смерть, видане невизнаним Україною органом (Приморською сільською адміністрацією Новоазовського району Донецької народної республіки), Заявник не може оформити спадщину ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, для отримання спадщини ОСОБА_3 Заявнику необхідно встановити державним органом України факт смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України.

Оскільки реєстрація смерті ОСОБА_3 проводилася органами на тимчасово окупованій території України, а видане свідоцтво про смерть від 05.12.2019 р. серії НОМЕР_1 відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15^)4.2014 року № 1207-УІ. є недійсним, є усі підстави в судовому порядку встановити факт смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Приморське Новоазовського району Донецької області.

Іншої можливості встановити факт смерті заявник не має.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заяву своєї дочки і пояснила, що вона отримала копії свідоцтва про смерть матері і довідки про причини смерті матері на мобільний телефон від рідної сестри яка здійснювала поховання померлої матері ОСОБА_3 .

Представник зацікавленої особи в особі - Кагарлицький відділ реєстрації актів цивільного стану Обухівського району Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції у Київській областів судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, відноситься до справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядається судом як справа про встановлення юридичного факту.

Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно.

02.10.2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області Труськовою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №104, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 3,1040 га, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 03.11.2004 р. серії ЯБ №144298 ОСОБА_4 (далі - Заявник).

Заявник є внучкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

11.01.2014 р. Заявник уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище чоловіка - « ОСОБА_7 ».

Заявник є спадкоємицею земельної ділянки померлої ОСОБА_3 за заповітом.

ОСОБА_3 померла на окупованій Російською Федерацією території, а саме в с. Приморське Новоазовського району Донецької області.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть Донецької народної республіки від 05.12.2019 р. серії НОМЕР_1 та копією довідки про причину смерті №54 та показами заінтересованої особи ОСОБА_2 в якості свідка про отримання нею вказаних копій на мобільний телефон від рідної сестри яка здійснювала поховання померлої матері ОСОБА_3 . Вказані документи видані незаконними органами на тимчасово окупованій території України і мають правове значення для реєстрації смерті особи відповідними органами України відповідно до положень ст.ст. 1,9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 9 ЗУ Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VІ, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи абц особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовоокупованійтериторіїУкраїни" передбачено слідуюче:

1. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно,

у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

2. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України

3. Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територіїУкраїни" передбачено слідуюче:

1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, відноситься до справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядається судом як справа про встановлення юридичного факту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки заявниця не має оригіналу свідоцтво про смерть особи .

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, внесення відомостей про її смерть до Державного реєстру та оформлення спадщини після померлої.

Враховуючи те, що за вказаних заявницею обставин законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту смерті надає заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України та оформити спадкові права.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню ( ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 293, 315-319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: с. Яньково Рильського району Курської області, Російська Федерація) та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: Україна, с. Приморське Новоазовського району Донецької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території с. Приморське Новоазовського району Донецької області, Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду шляхом його невідкладного направлення до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (Код ЄДРПОУ:2358236, адреса:м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3)

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 01.03.2023 року.

Суддя: В.І. Кириченко