Справа № 132/4177/21
Провадження № 22-ц/801/530/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ставнійчук С.В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 рокуСправа № 132/4177/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Універсал Банк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича на заочне рішення Калинівського район-ного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Калинівка Вінницької області за головування судді Ставнійчук С. В.,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2021 року Акціонерне товариство ( далі - АТ ) «Універсал Банк» звернулося у Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 12055,42 гри-вень. Позовні вимоги умотивовані наступними обставинами. У жовтні 2017 ро-ку банк запустив новий проект monobank, у рамках якого клієнтам ( фізичним особам ) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особли-вістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистан-ційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою заван-таження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який виїжджає за зазначеною клієнтом адресою. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга з пере-ведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

19 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг. У цей же день він підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона ра-зом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспор-том споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився і отримав у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є конкретна платіжна картка НОМЕР_1 .

Посилаючись на вимоги чинного законодавства, а саме на норми статей 509, 526, 527, 530, 629, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням відпові-дачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 20 серпня 2021 року у нього утворилася заборгованість у сумі 12055,42 гривень, з яких: 7833,50 гривні - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту ), 4221,92 гривня - заборгованість за пенею та комісією. За таких обставин АТ «Універсал Банк» просило суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість у вказаному розмірі за договором від 19 травня 2019 року про надання банківських послуг «Monobank» та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 травня 2019 року у розмірі 6231,05 гривні загального залишку за наданим кредитом ( тілом кредиту ), а також 1173,29 гривні судового збору.

Не погоджуючись із таким заочним рішенням суду першої інстанції, пред-ставник АТ «Універсал Банк» Мєшнік К. І. оскаржує його в апеляційному по-рядку, просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим за невідповідності обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального пра-ва. Представник позивача зазначає, що між сторонами у визначеній законом формі були погоджені усі істотні умови договору. Підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 розумів, був ознайомлений та погодився з Умовами обслугову-вання рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кре-диту, отримавши примірники цих документів у мобільному додатку. Крім того, укладення між банком і відповідачем договору про надання кредиту в електрон-ній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який під-тверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить деталь-ний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту ), дати нарахування складових загальної за-боргованості за кредитом. Посилаючись, зокрема, на Закони України «Про спо-живче кредитування», «Про електронну комерцію», окремі висновки Верховно-го Суду в ухвалених рішеннях у конкретно зазначених справах, АТ «Універсал Банк» в особі представника Мєшніка К. І. просило скаргу задовольнити.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 лютого 2023 року скарж-нику поновлений строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду пер-шої інстанції від 02 червня 2022 року.

Наданим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухва-лою апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, на подання відзиву на апеля-ційну скаргу ОСОБА_1 не скористався, його відзив суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній матері-алами, дослідивши зазначені матеріали, проаналізувавши у сукупності наявні в ній доводи та докази сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржу-ваного заочного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Уні-версал Банк» Мєшніка К. І. задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року цілком відповідає зазначеним вимогам.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визна-чає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених зако-ном випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у ци-вільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами четвертою, шостою статті 19 цього Кодексу передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малознач-них справ, якими є справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів про-житкового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, ви-знані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за прави-лами загального позовного провадження, та справи, ціна позову у яких переви-щує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових вит-рат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, ін-дексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства ( материнства ); справи про ро-зірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не пе-ревищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 368 Глави 1 Розділу V ЦПК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановле-ними для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими указаною главою.

Частиною першою статті 369 цього ЦПК України передбачено, що апеля-ційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів про-житкового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгля-ду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеля-ційної інстанції без повідомлення учасників справи. З огляду на ціну та предмет позову у цій цивільній справі, її складність, значення для сторін і суспільства, дана справа є незначної складності, ціна позову у якій не перевищує ста розмі-рів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому вона не належить до виключень з категорій, передбачених пунктом другим частини шостої статті 19 ЦПК України. Дана справа в силу вимог закону є малозначною, тому розгляда-ється апеляційним судом без повідомлення ( виклику ) її учасників, урахову-ючи, разом з тим, належне повідомлення їх про апеляційне провадження у спра-ві, про що до матеріалів справи додані відповідні докази.

У справі мають місце наступні фактичні обставини.

19 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим у зазначений день підпи-сав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та підтвердив свою згоду на те, що ця анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею об-числення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають дого-вір про надання банківських послуг, умови якого він зобов`язується виконува-ти. Відповідач в анкеті-заяві засвідчив, що ознайомився та отримав у мобільно-му додатку примірники вищевказаних документів, які складають договір, також засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. ОСОБА_1 підтвердив, що усі наступні правочини ( у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень ) можуть вчинятися ним та/або банком з використан-ням електронного цифрового підпису.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком розмір заборгованості до стягнення з ОСОБА_1 станом на 20 серпня 2021 року становив 12055,42 гривень, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту ) у сумі 7833,50 гривні та заборгованості за пенею і комісією у розмірі 4221,92 гривні.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції вважав, що неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора - АТ «Універсал Банк», тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення заборгованості за кре-дитом. Разом із тим, суд вважав, що Паспорт споживчого кредиту є інформа-цією, яка була надана відповідачу і була актуальною лише до 01 січня 2019 ро-ку, а матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником. Дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Крім того, урахо-вуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, суд першої інстанцї дійшов висновку, що Пас-порт споживчого кредиту з огляду на його правову природу ( це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення позикодавця кредитором про наяв-ні пропозиції кредитування ), його зміст ( містить інформацію про три різні кре-дитні продукти ), - не є підтвердженням досягнення між банком та позичаль-ником умов кредитування, у тому числі й щодо процентної ставки. Відтак, матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником надалі, тому стягнення заборгованості за пенею та ко-місією у сумі 4221,92 гривні є необґрунтованим, оскільки такі платежі не були погоджені позичальником і не є частиною кредитного договору. Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає стягненню, суд зазначив, що за рахунок тіла кредиту уже з червня 2019 року стягувалися: відсотки за користування кре-дитом у розмірі 1352,45 гривень, пеня та комісія за порушення зобов`язань - 250,00 гривень, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшу-валося тіло кредиту, тому за розрахунком відповідачем не було погашене тіло кредиту у розмірі 6231,05 гривні і саме ця сума підлягає стягненню з відпові-дача на користь банку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є правильними, зробленими за належного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з урахуванням особливостей укладеного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем відповідно до чинного законодавства.

Виниклі та наявні правовідносини між сторонами у справі урегульовані статтями 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Пра-вочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сто-рін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповід-них частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елемен-ти яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з цією статтею ЦК України, ураховуючи підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи, договір, що укладений між банком та ОСОБА_1 , є зміша-ним договором, у якому містяться елементи різних договорів, у тому числі, але не виключно, договорів банківського рахунку та про споживчий кредит.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ( провадження №14-308цс18 ) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто та-ким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюва-тися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають вико-нанню.

Відповідно до норм статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, установлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомуні-каційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері елек-тронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується у поряд-ку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього За-кону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за до-мовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, мо-ментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний циф-ровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або ін-шого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою зго-дою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підпи-сує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають викорис-тання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і елек-тронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як убачається із матеріалів цієї справи, згідно із анкетою-заявою ОСОБА_1 від 19 травня 2019 року для нього згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпи-су у мобільному додатку ( електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту ), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.

У свою чергу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Уні-версал Банк» перебувають у загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та у розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією ( офертою ) на укладення договору позики з визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Такі Умови і правила надання банківських послуг отрима-ні відповідачем у мобільному додатку, що скріплено його підписом, знову ж таки, в анкеті-заяві від 19 травня 2019 року. Зазначені Умови і правила разом із Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають дійсний правочин між сторонами у справі. Такий висновок нічим не спростовується, інші обставини судом не встановлені. Крім того, з Тарифів та Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що надані позивачем, убачається підписання їх сторонами договору шляхом накладення електронного цифрового підпису, що законом не забороняється, навпаки, передбачено; така форма укладення договору добро-вільно обрана її сторонами та свідчить про акцепт ОСОБА_1 запропонова-них йому умов кредитування.

Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов дого-вору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Відповідно до норм статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати гро-шові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених до-говором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до підпунктів 4.3, 4.8.1 пункту п`ятого розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківсь-ких послуг щодо карткових продуктів сторонами у справі погоджено, що здійс-нені операції з використанням коду доступу до додатку визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбаче-них законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток, інші канали обслуговування в Інтернет для отримання ін-формації та здійснення операцій. Для надання послуг банк видає клієнту картку ( платіжну картку ).

Підписанням 19 травня 2019 року ОСОБА_1 анкети-заяви, він як клі-єнт і банк уклали договір про надання банківських послуг «Мonobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою, активується вона банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при її активації встановлюється ПІН-код ( підпункти 3.1, 3.4, 3.5 пункту третього Розділу ІІ Умов ), який є аналогом власноручного під-пису клієнта.

Відповідно до підпункту 5.11 пункту п`ятого Розділу ІІ Умов клієнт зо-бов`язаний сплачувати банку щомісячний мінімальний платіж у розмірі та у термін, що зазначені у мобільному додатку. При несплаті щомісячного міні-мального платежу клієнт повинен сплатити штраф згідно з Тарифами. Банк роз-глядає будь-який надісланий клієнтом платіж як визнання клієнтом даного штрафу у розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначе-ного Тарифами.

Згідно з Тарифами банку пільговий період за карткою monobank встанов-люється до 62 днів ( діє з моменту виникнення заборгованості до кінця кален-дарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення у повному обсязі ); пільгова відсоткова ставка становить 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитни-ми коштами - 5% від заборгованості ( не менше 100,00 гривень, але не більше залишку заборгованості ); базова відсоткова ставка у 3,2% на місяць нарахо-вується на максимальну заборгованість на день за умови непогашення заборго-ваності у повному обсязі у пільговий період, за кожний день з моменту виник-нення заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості у 6,4% на місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Також передбачений розмір комісії.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки у подвійному від зазначених у Тарифах розмірі, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожний день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах (підпункти 5.15-5.19 пункту п`ятого Розділу ІІ Умов).

Відповідно до підпункту 5.16 пункту п`ятого Розділу ІІ Умов у разі пору-шення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів уся за-боргованість за кредитом вважається простроченою ( істотне порушення клієн-том зобов`язань ). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

За підпунктом 5.17 пункту п`ятого Розділу ІІ Умов у випадку настання іс-тотного порушення зобов`язань клієнтом банк не пізніше наступного робочого дня у мобільному додатку не пізніше 3-х робочих днів направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. У разі якщо клієнт погасить заборгованість зі сплати обов`язкового платежу, яка виникла до настання істотного порушення клієнтом зобов`язань, та сплатить штраф і щомісячний мінімальний платіж у строк до 120 календарних днів з мо-менту порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу, зазначе-на у повідомленні вимога банку втрачає чинність, а попередньо узгоджені умо-ви кредитування ( у тому числі щодо сплати щомісячних мінімальних платежів та відсотків за користування кредитом ) поновлюються. Банк на власний розсуд має право збільшити зазначений в абзаці першому цього пункту строк, але не більше ніж до 210 календарних днів з моменту порушення терміну сплати що-місячного мінімального платежу (підпункт 5.18 Розділу ІІ Умов). Якщо істотне порушення зобов`язань клієнтом не буде усунуто протягом зазначеного у під-пункті 5.18 строку, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступ-ного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення усієї суми заборгованості за кредитом з урахуванням від-сотків та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф в розмірі 100,00 гривень та пеня у розмірі 6,4% на місяць за кожен день простро-чення виконання ( підпункт 5.19 пункту п`ятого Розділу ІІ Умов ).

Відповідно до підпункту 5.23 пункту п`ятого Розділу ІІ Умов у разі якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного пла-тежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборго-ваності клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійс-нення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користуван-ня кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами.

Станом на 29 вересня 2019 року прострочене зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати мінімального щомісячного платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим на підставі підпункту 5.16 пункту 5 Розділу ІІ Умов від-булося істотне порушення ним як клієнтом своїх зобов`язань. Уся заборгова-ність за кредитом стала простроченою та відповідно до підпунктів 5.18, 5.19 кредит 29 травня 2021 року став у формі «на вимогу».

Згідно зі статтями 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має вико-нуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодек-су; якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторо-нами.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідаль-ності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за чинним договором призвело до порушення прав кредитора - АТ «Універсал Банк», тому суд пер-шої інстанції дійшов правильного висновку, що порушене право позивача під-лягає поновленню шляхом безумовного стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Однак, дослідивши розрахунок заборгованості, суд першої інстан-ції не погодився із визначеним АТ «Універсал Банк» розміром заборгованості, оскільки він суперечить фактично встановленим обставинам справи.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності певних обставин по-винно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних дока-зів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Обґрунтовуючи розмір заборгованості, який АТ «Універсал Банк» просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 , банк до позовної заяви надав ан-кету-заяву від 19 травня 2019 року, розрахунок заборгованості за договором, в обґрунтування розміру проведених нарахувань Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, із яких убачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними кош-тами та частково погашав заборгованість за кредитним договором.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що надані АТ «Універсал Банк» Тарифи та Паспорт споживчого кредиту містять відомості про те, що ука-зана в них інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року. Передбачено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть зале-жати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже зазначені документи містять узагальнену інформа-цію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає прове-дення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату відсотків, комісії банку, штрафів та пені, а саме по собі підписання відповідачем Тарифів та Паспорту споживчого кредиту без підтвердження кон-кретних запропонованих йому умов та правил банківських послуг не може бути підставою для задоволення позовних вимог у цій частині. Тобто, ураховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, наданою відповідачу, актуаль-ною лише до 01 січня 2019 року і матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником надалі, ця інфор-мація не може бути підтвердженням конкретних умов кредитування. Судом першої інстанції також правильно узяті до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, про те, що Паспорт споживчого кредиту, з огляду на його правову природу, його зміст, - не є підтвердженням досягнення між банком та позичальником умов кредиту-вання, у тому числі й щодо процентної ставки за користування кредитними коштами.

Таким чином належить погодитися, що оскільки розмір пені та комісії за договором не були погоджені позичальником, тому не є частиною кредитного договору, і, як висновок, відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з боржника.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором визначений з урахуванням відсотків, пені та комісії, нарахованих згідно з умовами обслу-говування рахунків фізичної особи після 01 січня 2019 року. Оскільки з розра-хунку заборгованості убачається, що за рахунок тіла кредиту з 01 січня 2019 року стягувалися відсотки за користування кредитом, пеня та комісія, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, від-повідно, за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки на суму 1352,45 гри-вень, комісія та пеня - 250,00 гривень, що в загальному становить 1602,45 грив-ні. Із зазначеного слідує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з моменту укладення договору ОСОБА_1 не погашені кредитні кошти на загальну суму 6231,05 гривні ( 7833,50-1602,45=6231,05 ), яка і підля-гає стягненню з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд не бере до уваги докази, додані представником позивача до апеляційної скарги, зокрема, копію виписки щодо руху коштів по картці ОСОБА_3 , адже всупереч приписам частини третьої статті 367 ЦПК Украї-ни АТ «Універсал Банк» не обґрунтувало неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для об`єктивного висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного заочного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт перший статті 6 Конвен-ції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законо-давства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно надання обґрун-тування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки з огля-ду на конкретні обставини справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича залишити без задоволення.

Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Уні-версал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбаче-них пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський