Справа № 301/458/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Даруда І.А.,

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01.06.2020 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 4000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути указані грошові кошти у строк, передбачений у договорі.

На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було представлено йому розписку від 01.06.2020 про одержання ним грошових коштів в розмірі 4000,00 дол. США. а також встановлено кінцевий термін їх повернення до 01 червня 2021 року. Проте, відповідач в порушення вищевказаних норм матеріального закону, та прийнятих по договору зобов`язань, у строки обумовлені договором та розпискою йому позику не повернув.

У зв`язку з чим, на момент звернення до суду з вказаним позовом, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 4000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на день подання позову становить 146240,00грн., в зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_2 вказаний борг.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи причини неявки суду не повідомив, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 01.06.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, який оформлений у формі письмової розписки (а.с.6). Так, відповідно до умов цього договору, позичальник ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 4000,00 дол. США., що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на день подання позову становить 146240,00грн., а також встановлено кінцевий термін їх повернення до 01 червня 2021 року.

Відповідач у встановлений в розписці строк коштів не повернув та надалі не має такого наміру, оскільки ні частинами, ні в інший спосіб не бажає виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів в добровільному порядку.

Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов`язання та підстави його виникнення - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Правилами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до частини 1 статті 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягають до задоволення, оскільки останній не виконав умови договору позики від 01.06. 2020 року і не навів у суді доказів спростування вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 81, 82, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526, 629, 610, 611, 612, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 146240,00 (сто сорок шість тисяч двісті сорок гривень ) гривень боргу за договором позики від 01.06. 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1462,40 (одна тисяча чотиристо шістдесят дві гривні 40 коп.) гривень сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. А. Даруда