Справа № 454/2876/20 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3199/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 68076 грн. 50 коп. грошову компенсацію вартості 1/2 частини гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Сокіл» у м. Сокаль Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року у справі №454/116/15-ц, яке набрало законної сили, за нею визнано право на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Сокіл» у м. Сокаль Львівської області. Таке рішення прийнято судом з огляду на те, що на час поділу гараж не був зданий в експлуатацію забудовником відповідачем ОСОБА_2 та право власності на нього не було зареєстроване, хоча гараж завершений будівництвом у повному обсязі.

Зазначає, що спірний гараж не може бути поділений між сторонами без втрати цільового призначення, оскільки призначений для зберігання лише одного автомобіля.

У зв`язку з тим, що відповідач користується гаражем одноособово та не надає позивачці до нього доступу, а домовленості щодо спільного користування гаражем вони не досягнули, просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку в спірному гаражі.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 02 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини гаража № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Сокіл» в м. Сокаль Львівської області, у розмірі 68076 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що позивач не надала доказів, які б вказували на неможливість спільного користування гаражем та неможливість виділення частки у спільному майні.

Апелянт стверджує, що не чинить позивачці перешкод у користуванні спільним гаражем, більше того, він готовий його віддати позивачці із виплатою йому відповідної грошової компенсації, оскільки гаражем фактично не користується.

У зв`язку з наведеним вважає, що суд першої інстанції не з`ясував усі обставини, які мають значення для справи, а також не з`ясував його фінансової можливості сплатити грошову коменсацію за частку гаража, чим істотно порушив його права.

Окрім того, звертає увагу, що наявна в матеріалах справи довідка від 16.03.2016 року не може бути підтвердженням ринкової вартості гаража на момент розгляду даної справи.

22.11.2021 року від позивачки ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує доводи та вимоги апелянта.

Звертає увагу на те, що суд дослідив можливість поділу спірного майна в натурі та дійшов висновку про його неподільність.

В судове засідання апеляційного суду позивачка повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у її відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У частині третій статті 358 ЦК України зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Поділ майна подружжя з виплатою грошової компенсації за припинення частки регулюється статтею 364 ЦК України, а не статтею 71 СК України.

Частиною першою статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми, виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно з частиною третьою статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Отже, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, де про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач (висновок Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 року (справа №465/2585/14).

Судом встановлено, що предметом спору є гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі «Сокіл» у м. Сокаль Львівської області.

Вказаний гараж був предметом поділу у справі №454/116/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя.

Так, зокрема, ОСОБА_3 , серед іншого, просила суд визнати спільним майном подружжя гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Сокіл» у м. Сокаль Львівської області, та стягнути з ОСОБА_2 на її ( ОСОБА_3 ) користь грошові кошти в сумі 68076 грн. 50 коп., що становить вартість 1/2 частини зазначеного гаража.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року у справі №454/116/15-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Сокіл» в м. Сокаль Львівської області.

Визнано за ОСОБА_3 право на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Сокіл» у м. Сокаль Львівської області.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині поділу спірного гаража, суд виходив із того, що гараж будівництвом не завершений та в експлуатацію не зданий, а тому за позивачкою слід визнати право на 1/2 його частину, що в майбутньому, після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності, буде підставою набуття ОСОБА_3 права власності на 1/2 його частину із залишенням гаража у спільній частковій власності.

Таким чином, у названій вище справі вже вирішувався спір між сторонами про стягнення з відповідача у користь позивачки грошової компенсації за належну їй 1/2 частину гаража.

При цьому, необхідно зазначити, що доказів про прийняття спірного гаража в експлуатацію та реєстрацію права власності на нього позивачка не надала, відтак, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

На переконання колегії суддів, позивачка у такий спосіб намагалась повторно вирішити свої позовні вимоги щодо поділу спірного гаража шляхом виплати їй грошової компенсації за належну в ньому частку, у задоволенні яких було відмовлено рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року.

З наведених вище мотивів рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволення апеляційної скарги відповідача, судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 грн. 20 коп., підлягають стягненню з позивачки.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 липня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 лютого 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич