Справа № 444/3738/21 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2268/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м.Львів

Справа № 444/3738/21

Провадження № 22ц/811/2268/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Салата Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області, ухвалене в м. Жовква 4 травня 2022 року у складі судді Мікули В.Є., у справі за позовом Львівського національного аграрного університету (тепер - Львівський національний університет природокористування) до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

20 грудня 2021 року позвач звернувся до суду з цим позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у нього на балансі перебуває студентський гуртожиток АДРЕСА_1 , і є державною власністю. Йому (позивачу) стало відомо, що відповідач тривалий час не проживає в гуртожитку, про що були складені акти від 25 січня 2021 року, 2 квітня 2021 року, 1 липня 2021 року, 30 вересня 2021 року. Вказує, що відповідач не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, його місце проживання на даний час не відоме. Вважає, що відповідач втратив інтерес до спірного жилого приміщення, а тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 4 травня 2022 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатами № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в гуртожитку АДРЕСА_1 . Вирішено питання стягнення судових витрат.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права. Вважає, що Львівський національний аграрний університет не є власником об`єкта нерухомості, в якому він проживає, тому звернення з позовом про визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщення суперечить ст. 391 ЦК України, яка регулює захист права власності від порушень, за приписами якої виключно власник майна (в даному випадку- Міністерство освіти України) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 квітня 2016 року гуртожиток АДРЕСА_1 перебуває у власності Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до наказу Львівського національного аграрного університету від 17 березня 2009 року №66-к ОСОБА_3 прийнято на роботу на посаду проректора з виробничо-господарської роботи.

Згідно протоколу № 49 засідання профспілкового комітету Львівського національного аграрного університету від 17 вересня 2009 року ухвалено надати ОСОБА_3 кімнати № 42 і 44 у вказаному гуртожитку та дозволити реєстрацію.

Згідно наказу № 185-к від 24 квітня 2014 року ОСОБА_3 звільнено з роботи науково-навчально-дослідного центру з 29 квітня 2014 року згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно довідомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №112684 від 25 січня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 .

Оскаржуване рішення суду мотивоване наступним.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 127 ЖК для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

У відповідності до ч. 2 ст. 128 ЖК жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

Згідно п. 13 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13 листопада 2007 року № 1004, який діяв у 2009 році, працівники вищого навчального закладу, як виняток, можуть бути поселені в студентський гуртожиток лише за рішенням керівника вищого навчального закладу і за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів.

Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що відповідач за адресою реєстрації не проживає більше року та суду не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності, а тому суд визнав ОСОБА_3 таким, що втратив право користування кімнатами № 42 і 44 у вказаному гуртожитку.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, вирішуючи спір, суд в першу чергу повинен з`ясувати: - чи взагалі існує у позивача право або законний інтерес, за захистом якого він звернувся; - якщо так, то чи має місце порушення, невизнання або оспорення відповідачем права або законного інтересу позивача; - якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес позивача захисту і чи буде такий захист ефективний, виходячи з обраного способу захисту.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася із позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Вищенаведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №493/1102/17-ц.

Є встановленим, що власником гуртожитка, у якому зареєстрований ОСОБА_3 , є Міністерство освіти України, а тому Львівський національний аграрний університет не наділений правом звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Окрім того, належить зазначити, що у спірних кімнатах гуртожитку зареєстровані та проживають члени сім`ї ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і малолітня ОСОБА_5 , які не залучені у якості відповідачів, вимога про визнання їх такими, що втратили право користування спірним житлом, не заявлена.

Враховуючи встановлене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не встановив наявність у позивача права на звернення до суду з позовом, не залучив до участі у справі всіх осіб, які проживають у спірних кімнатах, що є порушенням норм процесуального права і є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 4 травня 2022 року - скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись: ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 4 травня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Львівського національного аграрного університету (тепер - Львівський національний університет природокористування) про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатами АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк