Провадження №2/337/211/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

за участю секретаря - Коваленко В.С.

представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона з 27.07.2019р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2021р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу мешкає з нею. Рішенням суду від 21.10.2021р. з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини. На даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг. Дитина постійно потребує гарного харчування, навчання та одягу у зв`язку з її розвитком та зростанням. Водночас, як відомо позивачу, доходи відповідача значно підвищились та мають стабільний характер. При цьому, саме позивач має право обирати спосіб стягнення аліментів без будь-яких передумов.

Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2021р. по цивільній справі №334/4838/21 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 28.12.2022р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін.

25.01.2023р. від представника позивачки адвоката Фельського С.Л. надійшла заява про те, що 13.01.2023р. позивачка ОСОБА_6 зареєструвала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на - ОСОБА_7 .

08.02.2023р. від представника відповідача адвоката Ємець А.Ю. до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому він зазначив, що сторона відповідача не погоджується з твердженнями позивачки, що у відповідача значно підвищились доходи та вони мають стабільний дохід, Наразі відповідач ОСОБА_4 перебуває в лавах Збройних Сил України. Його доходи залежать від виконання ним бойових завдань, пропорційно його участі у бойових діях та заходах. При цьому відповідач на праві власності не має жодного нерухомого майна. На даний час доходи відповідача становлять 100 тис. грн., вважає, що достатнім розміром аліментів для дитини була б 1/6 частка його доходів.

13.02.2023р. від представника позивача адвоката Фельського С.Л. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що позов пред`явлено про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку платника, а не про збільшення розміру аліментів. Очевидно, що дохід платника аліментів має мінливий характер, він може збільшуватись чи зменшуватись із плином часу. Право вибору способу стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) законом закріплено виключно за одержувачем аліментів. Законом не встановлено підстав, за яких це право одержувача аліментів може бути обмежено. Суд з урахуванням встановлених обставин та відповідно до вимог закону, може лише визначати величину стягнення аліментів. Відповідач, отримуючи достатній дохід, на утримання дитини не сплатив жодної копійки, не повідомив про зміну свого доходу, не надає жодних коштів на додаткові витрати на дитину. Просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Фельський С.Л. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові та у відповіді на відзив. Додатково пояснив, що звернення до суду позивачки з вказаним позовом обумовлено тим, що вона вирішила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, оскільки таке право їй надано законом. Цей позов не пов`язаний з намірами позивачки збільшити розмір аліментів. Визначаючи розмір аліментів в частці від доходу платника аліментів сторона позивача враховує, що аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки є стандартним розміром. Такий розмір аліментів на утримання однієї дитини безспірно стягується судом у наказному провадженні. Навіть, якщо 1/4 частка від заробітку відповідача буде менше розміру аліментів, які наразі стягуються з відповідача в сумі 2000,00 грн., це на право позивача на зміну способу стягнення аліментів не впливає. Просить задовольнити позов повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Ємець А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснив, що відповідач наразі проходить службу в ЗСУ за мобілізацією, його дохід на даний час стабільний, але розмір заробітку змінюється від виконання ним завдань на військовій службі. Після звільнення з військової служби, його дохід може бути таким, що 1/4 частка від його заробітку буде менше ніж 2000,00 грн., які на даний час стягується з нього на підставі рішення суду. Також зазначив, що останній час відповідач сплачував позивачці аліменти в розмірі 4000,00 грн. На пропозицію відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки від заробітку або у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, сторона позивача не погодилась, тому сторона відповідача не визнає позовні вимоги повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать законодавству та судовій практиці Верховного Суду, зокрема, постанові Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №512/100/18, в якій зазначено, що змінюючи спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, необхідно перевіряти наявність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст.192 СК України.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Суд встановив, що сторони з 27.07.2019р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2021р.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю - ОСОБА_6 .

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2021р. у справі ЄУН 334/4838/21 з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2021р. і до повноліття дитини.

Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що при вирішенні спору про стягнення аліментів, судом було враховано викладені позивакою обставини, зокрема, що відповідач працевлаштований і має стабільний заробіток.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №322069818 від 06.02.2023р., ОСОБА_4 нерухомого майна на праві власності не має.

Також судом встановлено, що 13.01.2023р. позивачка ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що Олександрівським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено актовий запис №29. Після державної реєстрації шлюбу позивачка набула прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 ст.89 ЦПК України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 .

Так, суд враховує, що дійсно стягувачу аліментів надано право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів.

Водночас, суд враховує, що в даному випадку позивач не звертається до суду вперше із заявою про визначення способу та розміру стягуваних аліментів у частці від заробітку платника аліментів (ст.184 СК України), а ставить питання про зміну способу стягнення аліментів.

Представник позивача вірно зазначає у відповіді на відзив, що зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 СК України) є різними правовими інститутами

В той же час, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зміна способу стягнення аліментів за наявності підстав для нього може тягнути і зміну розміру в абсолютному значенні (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, і бути засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

На переконання суду саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі позивач, пред`являючи позов що розглядається.

Зокрема, в обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначає, що її матеріальний стан змінився через збільшення витрат на утримання дитини, зокрема у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, збільшення витрат на харчування, навчання дитини, а доходи відповідача навпаки значно підвищились та на даний час мають стабільний характер.

Тобто, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 фактично просила змінити розмір стягуваних аліментів через зміну способу їх стягнення, а саме в сторону збільшення розміру аліментів, посилаючись на зміну матеріального стану сторін, недостатню кількість коштів на належне утримання дитини через збільшення витрат на дитину.

Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів, унаслідок якої змінюється (збільшується) розмір аліментів, не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для зміни їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що вимоги про зміну способу з твердої грошової суми на частину від заробітку не обумовлені тим, що позивач має намір збільшити розмір аліментів на утримання дитини. Спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням суду, відповідно до закону може бути змінений за позовом одержувача аліментів без жодних умов. Внаслідок зміни способу стягнення аліментів може відбутись як збільшення, так і зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду.

Така позиція сторони позивача щодо абсолютизації права на відповідне звернення до суду, яка зводиться до необхідності по суті автоматичного задоволення вимоги в разі її пред`явлення, без врахування факту виникнення спору про право та змагального цивільного процесу, без з`ясування та доказування відповідних обставин у контексті спірного питання, помилкова.

Суд звертає увагу, що зміна способу стягнення аліментів може призвести до реального збільшення чи зменшення їх розміру, а тому за наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів повинні враховуватись також норми ст. 192 СК України і обставини, що підлягають з`ясуванню при зміні розміру аліментів, зокрема, зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №152/100/18, в якій, крім іншого, зазначено, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Отже, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника, зокрема, на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника, позивачу належало доводити передусім наявність змін в сторону покращення у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги та погіршення матеріального стану у позивача як стягувача. З метою визначення розміру стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частки доходу платника аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч.1 ст.182 СК України.

Проте, позивач не надала доказів, що свідчать про поліпшення матеріального стану платника аліментів, погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану її здоров`я та/або дитини, а також на доведення інших обставин, що мають істотне значення.

Само по собі посилання позивача на потребу в збільшенні коштів на утримання неповнолітнього сина не є достатньою підставою для задоволення пред`явлених вимог.

Доводи представника позивача, що 1/4 частка від заробітку є стандартним розміром та таким, що безспірно стягується судом у наказному провадженні, і в разі, якщо 1/4 частка від заробітку відповідача буде становити меншу суму від розміру аліментів, який стягується з відповідача на даний час за рішенням суду, тобто менше ніж 2000,00 грн., це не буде порушувати прав дитини, є необґрунтованими.

Так, на даний час, позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів вирішуються у позовному провадженні.

Положеннями ч.1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, суд повинен оцінити зібрані докази по справі у їх сукупності, повинен врахувати обставини, які мають значення при визначенні розміру аліментів та вирішити, який розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зменшення розміру аліментів без будь-яких підстав суперечить інтересам дитини.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову.

Поряд із цим, стягувач аліментів за наявності для того підстав не позбавлена права в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів відповідно до ст. 192 СК України зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також про участь батька у додаткових витратах на сина, що викликані особливими обставинами, вирішувати питання щодо заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини.

Посилання представника позивача на неналежне виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів, оскільки, якщо, на думку позивача та її представника, відповідач неналежно виконує свої обов`язки з утримання дитини, позивач не позбавлена права звернутися до органів, які здійснюють примусове виконання рішення суду.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 180-184, 192 СК України, ст. 10-13, 77-81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07 березня 2023 року.

Суддя М.В. Сидорова