Справа № 466/9062/20 Головуючий у 1 інстанції Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1149/22 Доповідач в 2-й інстанції Мельничук О. Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

при секретарі Цьона С.Ю.

з участю представника ОСОБА_1 - Ситника С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ситник Сергій Олександрович, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Державний нотаріус Франківського району Бобеляк Тетяна Володимирівна про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ситник С.О., 19.11.2020 року звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові є її двоюрідною сестрою.

Заяву обґрунтовує тим, що вона народилася в с.Палки Бихівського району Могильовської області Білоруської РСР. З ОСОБА_5 вони є двоюрідними сестрами. Матір заявниці - ОСОБА_6 та батько померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 були рідними братом та сестрою. Останні також уродженці с. Палки Бихівського району Могильовської області Білоруської РСР.

У 1944 році дядько заявниці - ОСОБА_7 переїхав жити на Україну в м. Чернівці, де одружився зі своєю першою дружиною. Згодом став проживати разом із ОСОБА_8 . В них народилось двоє дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Оскільки на той час ОСОБА_7 ще не був розлучений з попередньою дружиною, він не записаний батьком у свідоцтві про народження дітей, зокрема ОСОБА_5 . В графі батько записано тільки ім`я - ОСОБА_11 .

У 1967 році заявниця ОСОБА_1 також переїхала з Білорусії на постійне проживання в Україну, а саме: в м. Львів. Коли навчалась, жила в гуртожитку, а потім в період з 1970р. по 1981р. проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм дядьком ОСОБА_7 (до його смерті в 1978р.) та сестрою ОСОБА_5 .

У 1981 році заявниця вийшла заміж за ОСОБА_12 , народила доньку ОСОБА_13 і стала проживати за адресою АДРЕСА_2 . З сестрою підтримувала родинні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік заявниці - ОСОБА_12 помер, а у 2012 році донька заявниці виїхала на постійне проживання в м. Прага, Чехія.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його син та двоюрідний брат заявниці, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Двоюрідна сестра ОСОБА_5 та той час була розлучена, дітей не мала.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишились самі, вони прийняли рішення проживати разом. Спочатку жили за адресою: АДРЕСА_3 , потім по АДРЕСА_4 , потім по АДРЕСА_5 . Двоюрідні сестри вели спільне господарство, жили на пенсійні виплати обох. Їм допомагав ОСОБА_4 . За його допомогу ОСОБА_5 заповіла йому квартиру по АДРЕСА_5 . Заявниця ОСОБА_1 проти такої волі двоюрідної сестри не заперечувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Захороненням останньої займалась ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_5 заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись із відповідними заявами до державного нотаріуса Франківського району м. Львова про відкриття спадкової справи. Заявниці ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки у неї немає всіх документів для встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_5 .

У зв`язку з наведеним вище заявниця змушена звернутись в суд. Встановлення факту родинних відносин необхідно для прийняття та оформлення права власності на спадкове майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року заяву задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові та проживала за адресою: АДРЕСА_5 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3 . Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що від встановлення родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 залежить вирішення судового спору про право власності на придбану ним квартиру. Стверджує про наявність між ним та ОСОБА_1 спору про право з приводу квартири. Звертає увагу, що встановлення факту не повинно пов`язуватися з наступним вирішенням спору про право та впливати на обсяг цивільних прав та обов`язків в інших правовідносинах третіх осіб, які не були залучені до участі у справі як заінтересовані особи.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24.12.2020 та винести нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

15 лютого 2023 року від ОСОБА_14 , представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я представника скаржника.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Враховуючи, що у скаржника та його представника була можливість для наведення суду наявних у них доводів у поданій до суду апеляційній скарзі, зважаючи на строки розгляду справи судом, та з огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - Ситника С.О. , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження слід закрити із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими суду документами в їх сукупності підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у чинній на даний час редакції суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_8 . В графі батько дитини записано тільки ім`я - ОСОБА_11 . З пояснень заявниці, оскільки на той час ОСОБА_7 ще не був розлучений з попередньою дружиною, він не записаний батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_5 . У 1979 році ОСОБА_5 мала намір встановити факт батьківства в судовому порядку, однак заяву в суд так і не подала.

ОСОБА_5 більше десяти років до моменту смерті проживала зі своєю двоюрідною сестрою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_5 на той час була розлучена, дітей не мала.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 після смерті сестри переїхала у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка залишилась їй після смерті чоловіка ОСОБА_12 17.12.2006р.

ОСОБА_5 залишила заповіт, згідно якого квартиру по АДРЕСА_5 заповіла ОСОБА_4 .

Крім квартири за адресою: АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, а саме: нерухомість у м. Львові.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадкове майно, заявниці пояснили що у неї немає достатніх документів на підтвердження факту родинних відносин між нею та ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що відсутність документів на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 позбавляє заявницю ОСОБА_1 можливості прийняття та оформлення спадщини.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що наданими суду документами підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зокрема:

копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_15 , копією паспорта громадянина України померлої ОСОБА_5 , копією паспорту СРСР померлої ОСОБА_5 на прізвище ОСОБА_16 , копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_17 та ОСОБА_5 НОМЕР_1 від 08.02.1997р., копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_17 та ОСОБА_5 НОМЕР_2 від 02.01.2001р., копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_12 серії НОМЕР_3 від 24.10.2020р., копією свідоцтва про смерть ОСОБА_18 серії НОМЕР_4 від 03.10.2020р., копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 (мого дядька, батька померлої ОСОБА_5 ), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_19 (мама померлої ОСОБА_5 ), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_10 (брат померлої ОСОБА_5 ), копією свідоцтва про поховання ОСОБА_20 (брат померлої ОСОБА_5 ), копією архівної виписки від 21.12.1978 року, протоколу №23, позачергового засідання виконкому Червоноармійської районної ради депутатів, в якому зазначено "переоформити ордер на квартиру по АДРЕСА_1 , згідно заяви основного квартиронаймача - гр. ОСОБА_7 , який виїхав з м.Львова на постійне місце проживання в м.Одесу на його дружину ОСОБА_19 ", копією заяви померлої ОСОБА_21 , написаної нею власноручно про повторне отримання свідоцтва про народження, в якій ОСОБА_7 зазначений як її батько, копією заяви ОСОБА_5 про встановлення батьківства, копією заяви ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства, копією відповіді від 22.01.1979 року ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_19 (матері померлої ОСОБА_5 ), копією відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 23.01.1979 року на ім`я ОСОБА_19 (матері померлої ОСОБА_5 ), копією повідомлення Четвертої Одеської Державної нотаріальної контори на ім`я померлої ОСОБА_21 , копією заяви ОСОБА_5 на ім`я начальника ЛКП "Львівський ліхтар", в яком вона зазначає, що у неї є двоюрідна сестра ОСОБА_1 , яка навчалась в технікумі радіоелектроніки, копією листа ОСОБА_5 , в якому вона зазначає, що в неї є племінниця, дочка її двоюрідної сестри, яка сама виховує дитину і потребує житла, і вона бажає їй залишити свою квартиру, копією Довідки ЛКП «Львівський ліхтар» про місце реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , копією Лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 № 432, копією свідоцтва про поховання № НОМЕР_5 за яуим ОСОБА_1 поховала померлу ОСОБА_5 , копією договору про організацію та проведення поховань ОСОБА_5 , копія заповіту ОСОБА_5 на квартиру по АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо порушення його прав є безпідставним, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень, зокрема, у судах апеляційної інстанції. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини й громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, якими врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Виходячи зі змісту даної процесуальної норми та обставин справи, скаржник, а саме ОСОБА_3 , на момент прийняття рішення не мав статус учасника справи, та відповідно до закону лише наділений правом подати апеляційну скаргу, в разі, якщо оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про його права і обов`язки та законні інтереси.

Перевіркою обґрунтованості доводів апеляції щодо наявності прав у скаржника на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент винесення рішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалися.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, скаржник порушення своїх прав обґрунтовував тим, що від встановлення родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 залежить вирішення судового спору про право власності на придбану ним квартиру та стверджує про наявність між ним та ОСОБА_1 спору про право з приводу квартири.

Колегія суддів зазначає, що з в врахуванням положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, твердження скаржника мали бути підтвердженні відповідними та належними доказами.

Разом з тим, скаржник ОСОБА_3 , вважаючи себе заінтересованою особою у вирішенні цієї справи, і вважаючи, що встановлений факт впливатиме на вирішення судового спору між ним та ОСОБА_1 про право власності на придбану ним квартиру, в апеляційній скарзі не зазначив та всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав та не долучив до апеляційної скарги належних та допустимих доказів на підтвердження належності його до кола спадкоємців померлої ОСОБА_5 , не вказав до якої черги спадкоємців за законом він відноситься, не надав належних та допустимих доказів перебування у родинних відносинах з померлою ОСОБА_5 чи складання ОСОБА_5 заповіту на його користь.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення безпосередньо не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_3 , так як його правовий зв`язок зі сторонами у даній справі має ймовірний, а не очевидний та безумовний характер, що свідчить про недоведеність скаржником факту порушення судовим рішенням його прав, а рішення не містить судження про права та обов`язки особи ОСОБА_3 у відповідних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що оскаржуване рішення якимось чином порушує права скаржника.

Відповідно до ч.3 ст.362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження, за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Встановивши, що ОСОБА_3 , не брав участі у розгляді справи та подавши апеляційну скаргу, не надав належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду у розумінні положень ст. 352 ЦПК України вирішено питання про його права, обов`язки та інтереси, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 362 ч.3, 389-391 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ситник Сергій Олександрович, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Державний нотаріус Франківського району Бобеляк Тетяна Володимирівна про встановлення факту родинних відносин -закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк