Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/858/15-ц
Провадження №: 4-с/332/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Погрібної О.М.,

секретаря судового засідання Мацинської О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Кеніх Оксани Йосипівни щодо виконання судового рішення у справі №332/858/15-ц,

встановив:

21.07.2022 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кеніх Оксани Йосипівни щодо виконання судового рішення у справі №332/858/15-ц, в обґрунтування якої зазначало наступне.

Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2015 року по справі № 332/858/15-ц задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» (на сьогоднішній день АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і з останнього на користь Банку ухвалено стягнути заборгованість у розмірі 4752,50 доларів США, що за курсом 15,76 за 1 долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 22.01.2015 року, складало 74 899,40 грн., а також судові витрати в розмірі 749 грн.

10.06.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя у вказаній справі було видано виконавчий лист і 04.11.2015 року відкрито виконавче провадження за № 49193650.

17.02.2022 року головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кених О.Й. було винесено постанову, з якою Банк зміг ознайомитися лише 19.07.2022 року, згідно з якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 332/858/15-ц, виданого 10.06.2015 року Заводським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості в розмірі 75 648, 40 грн., на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено, у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Не погоджуючись з наведеною вище постановою державного виконавця, заявник зазначав, що під час примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення суду від 05.05.2015 року у справі № 332/858/15-ц, державний виконавець повинен був керуватися, зокрема положеннями ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», і стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором саме в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, оскільки між сторонами за вказаним договором існували валютні грошові зобов`язання і саме в іноземній валюті судом була стягнута заборгованість. А отже, стягнення державним виконавцем заборгованості у гривневому еквіваленті не є належним та повним виконанням судового рішення, на що зокрема було звернуто увагу і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц та від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.

На підставі викладеного, заявник просив визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. від 17.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 49193650. Направити виконавчий лист по справі №332/858/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 4752,50 доларів США до Заводського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для подальшого стягнення боргу.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року замінено по даній справі особу, дії якої окаржуються з головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх Оксани Йосипівни на головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Кеніх Оксану Йосипівну.

В судове засідання представник заявника АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання представником АТ КБ «ПриватБанк» судової повістки.

Головний державний виконавець Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кеніх О.Й. в судове засідання не з`явилась, надала заву про розгляд скарги за її відсутності.

Від представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Зубенка О.А., надійшла заява про розгляд скарги без його участі та без участі ОСОБА_1 , в якій адвокат також просив відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у постанові Верховного Суду України у справі №556/1838/15-ц від 13.09.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Прийняті процесуальні рішення по справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги АТ КБ «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кених О.Й. щодо виконання судового рішення у справі № 332/858/15-ц (а.с. 75- 77).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково і ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2022 року, скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.123).

04.01.2023 року справа надійшла для розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя і згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана для розгляду судді Яцуну О.С. (а.с. 125, 126).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2023 року заяву судді Яцуна О.С. про самовідвід від участі як головуючого по розгляду справи № 332/858/15-ц, задоволено і цивільну справу передано до канцелярії суду для вирішення питання згідно ст. ст. 14, 33 ЦПК України (а.с. 134-135).

Виходячи з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 року, справа надійшла в провадження судді Погрібної О.М. (а.с. 137).

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2023 року цивільна справа прийнята до провадження та призначена до розгляду на 10 год. 30 хв. 16.02.2023 року, яка в подальшому була відкладена на 03.03.2023 та на 27.03.2023.

Перевіривши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Встановлені судом наступні факти.

05.05.2015 року Заводським районним судом м.Запоріжжя в рамках цивільної справи №332/858/15-ц (провадження № 2/332/431/15), ухвалено рішення, за яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено і з останнього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4752,50 доларів США, що за курсом 15,76 за 1 долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 22.01.2015 року, складало 74 899, 40 грн., а також судові витрати в розмірі 749 грн. (а.с. 37).

10.06.2015 року в порядку примусового виконання вказаного вище рішення суду Заводським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист (а.с. 73).

04.11.2015 року на підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження №49193650 (а.с. 54 зв. ст.).

Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. від 17.02.2022 року виконавче провадження № 49193650, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду, а саме сплатою суми боргу в розмірі 75648,40 грн. (а.с. 53).

Нормативне обґрунтування прийнятого судом рішення.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 9 частини першоїстатті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виходячи з частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

За змістом статті 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ст. 524 ЦК України).

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьоїстатті 533 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини третьої цієї статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження відкрито за виконавчим листом, виданим Заводським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення суду від 05.05.2015 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4 752,50 доларів США, що за курсом 15,76 за 1 долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 22.01.2015 року, складало 74 899, 40 грн.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд вирішив стягнути з боржника грошові кошти саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний був під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом в іноземній валюті - доларах США.

При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Аналогічні правові висновки викладені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц та в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 750/2000/18.

Крім того, скасовуючи попередню ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 року постановлену у даній справі, про відмову у задоволенні скарги АТ КБ «ПриватБанк», і апеляційний суд в своїй постанові від 13.12.2022 року звернув увагу на те, що у виконавчому документі зазначено про стягнення грошової суми саме у доларах США.

Отже, не врахувавши наведені вище вимоги закону, державний виконавець безпідставно прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним виконанням судового рішення від 05.05.2015року.

При цьому, суд вважає неспроможними доводи боржника із посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 13.09.2017 року у справі № 556/1838/15-ц, щодо обґрунтованості стягнення державним виконавцем заборгованості саме в гривневому еквіваленті, оскільки Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, відступила від таких висновків.

Крім того, суд не бере до уваги заяву про відкриття виконавчого провадження ПАТ КБ «ПриватБанк», як підставу для відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу у гривневому еквіваленті, оскільки виконанню підлягає саме рішення суду на підставі виконавчого листа.

Частиною 2 статті 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд вважає необхідним постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. від 17.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 49193650, визнати протиправною та скасувати.

Виконавчий лист направити до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для подальшого стягнення боргу.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд

по с т а н о в и в:

Скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Кеніх Оксани Йосип івни щодо виконання судового рішення у справі №332/858/15-ц, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. від 17.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 49193650.

Виконавчий лист, виданий 10.06.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя по справі № 332/858/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 4752,50 доларів США, направити до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для подальшого стягнення боргу.

Учасники справи можуть отримати інформацію про стан розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою http://court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 27.03.2023.

Суддя: О.М. Погрібна