Провадження № 2/686/1142/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Хмельницької міської ради про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору, -

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним позовом, в якому просили: визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ; визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ; визнати право власності на 2/9 частки житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; визнати право власності на 4/9 частки житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого позову зазначено, що будинок АДРЕСА_2 належав до майна колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 . Вказане було підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на вказаний житловий будинок, яке видано 29.12.1987 року згідно рішення Хмельницької міської ради народних депутатів №291 від 17.12.1987 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після смерті ОСОБА_6 спадщина не оформлялася, оскільки згідно діючого на той час законодавства майно колгоспного двору могло бути успадковане лише після смерті останнього члена колгоспного двору. Із введенням в дію 15.04.1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори були ліквідовані і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів було врегульовано нормами ЦК УРСР у відповідній редакції. За приписами діючого на той час законодавства після припинення 15.04.1991 року колгоспних дворів, всі члени цих колгоспних дворів, які були такими станом на цю дату і не втратили права на частку в його майні, мали право сумісної власності на майно такого двору. Членами колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_3 станом на 15.04.1991 рік були: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . На вказану дату вказаним особам належало по 1/6 частці майна вказаного колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 помер. Після його смерті спадкова справа не заводилася. На день смерті ОСОБА_8 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним були зареєстровані і проживали: його дружина ОСОБА_9 та сини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які фактично прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_9 . Після її смерті спадщину прийняв лише ОСОБА_1 . Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на спадкове майно (спірного житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами) останній отримав відмову нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії з посиланням на відсутністю правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння.

Зазначили, що оскільки свідоцтво про право власності на жилий будинок з належними до нього приміщеннями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 який належав до майна колгоспного двору, було видано за законодавством, яке на теперішній час застаріло, право власності позивачів на частку у цьому будинку не визнається. У зв`язку із цим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть оформити свої права як спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті їх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким належали частки у спірному домоволодінні.

Зазначили, що з урахуванням викладених обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить по 1/6 частці у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 - 2/9 частки у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 частка, як члену колгоспного двору + 1/18 частка (успадкована після смерті ОСОБА_8 )); ОСОБА_1 - 4/9 частки у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 частка, як члену колгоспного двору + 1/18 частка, яка успадкована після смерті ОСОБА_8 + 2/9 частики, яка успадкована після смерті ОСОБА_9 ).

В судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Адамчук Л.В. не з`явилися. Представником позивачів подане клопотання, в якому вона просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивачів. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. У поданому відзиві позов не визнав, посилаючись на недоведеність позовних вимог. Зазначив, що із долучених до позову документів відсутні відомості про те, хто саме прийняв спадщину після померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що не дає можливості визначити частку кожного із позивачів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.12.1987 року, яке видане на підставі рішення виконкому Хмельницької районної ради народних депутатів №291 від 17.12.1987, ОСОБА_6 , як голові колгоспного двору належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке було зареєстровано в Хмельницькому БТІ, що підтверджується записом в реєстрову книгу 55 під реєстровим номером 9262 від 29.12.1987.

Згідно технічної документації станом на 06.06.1995 рік вказане домоволодіння складалося із: житлового будинку (літ.А-1), літньої кухні (літ.Б), погріб (літ.б), сараю (літ. В) та сараю (літ Г).

17.03.1981 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_10 , який був зареєстрований Хмельницьким районним відділом ЗАГС Хмельницької області 17.03.1981 року, актовий запис 165. Після реєстрації шлюбу остання змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_9 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , та її матір`ю є ОСОБА_6 . Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 був встановлений рішенням Хмельницького міського суду від 20.12.2000 року у справі №2-7591/2000.

01.08.1962 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 уклали шлюб, який був зареєстрований Хмельницьким районним відділом РАГС, актовий запис №29.

Також встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджено представленими копія свідоцтв про народження вказаних осіб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть, яке було видане міським відділом ЗАГС 29.04.1988 року .

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_8 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, яке видане 25.10.2002 року відділом РАЦС Хмельницького міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_8 спадкова справа не заводилася, що підтверджено інформаційної довідкою зі спадкового реєстру №67332870 від 17.11.2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_9 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, яке видане 03.12.2012 року відділом ДРАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Після смерті ОСОБА_9 , за заявою про прийняття спадщини від ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лавришиною А.О. був заведено спадкову справу №15-2013. Також із матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9 , про що у визначений законом строк подав до нотаріуса відповідну заяву. Згідно наявної у матеріалах спадкової справи довідки (витягу з погосподарської книги) станом на час смерті ОСОБА_9 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; разом з нею були зареєстровані та проживали її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_3 станом на 15.04.1991 рік за вказаною адресою були зареєстровані і проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , яке видане Хмельницьким міським відділом РАГС 14.01.1999 року посвідчено факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 а також зміну прізвища останньої на « ОСОБА_16 ».

Застосовані норми права та позиція суду.

Предметом вказаного спору є визнання права власності позивачів на частку у майні колгоспного двору, як членів колгоспного двору та відповідно її спадкування.

З огляду на обставини справи, до даних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) у редакції на час видачі свідоцтва про право особистої власності.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК УРСР.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, вирішуються за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

З матеріалів справи встановлено, що будинок АДРЕСА_2 відносився до майна колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_6 .

Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Порядок спадкування майна члена колгоспного двору був врегульований положеннями ст.563 ЦК УРСР. Згідно приписів вказаної статті, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу.

Станом на 15.04.1991 року за адресою: АДРЕСА_3 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 станом на 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 та виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, то відповідно частка кожного з цих осіб, станом на 15.04.1991 рік у майні вказаного колгоспного двору становила 1/6 частку.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Після його смерті спадкова справа не заводилася.

За приписами статей 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, в редакції, чинній станом на момент 20.10.2002 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_9 , а також ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , відповідно як дружина та діти померлого ОСОБА_8 , фактично прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті останнього, оскільки фактично вступили в управління та володіння майном (часткою, яка належала померлому у спірному домоволодінні), яке належало померлому.

Оскільки ОСОБА_8 належала 1/6 частка у домоволодінні АДРЕСА_2 , виходячи з рівності часток, ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували по 1/18 частки кожен відповідно.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_1 , подавши у встановлений законом строк відповідну заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною1 ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Звернувши до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_9 , ОСОБА_1 отримав відмову від нотаріуса із посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи зазначені положення закону а також встановлені фактичні обставини справи за поданий позов слід задовольнити та визнати за ОСОБА_4 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/9 частки житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/9 частки житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1226, 1268, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 2/9 частки житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 4/9 частки житлового будинку з належними до нього приміщеннями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: Хмельницька міська рада, 29000, вул. Героїв Маріуполя, 3.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.02.2023 року.

Суддя: