Справа № 199/1895/23
УХВАЛА

03.03.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді: Спаї В.В., розглянувши клопотання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_1 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою ОСОБА_1 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, в якій просить звільнити його від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що у зведеному виконавчому провадженні відсутні кошти виконавчого провадження, за рахунок яких можливо здійснити оплату судового збору (з боржника до цього часу не стягнуто коштів), а покладення тягаря авансування витрат виконавчого провадження для сплати судового зору буде несумісним з принципом верховенства права, оскільки стягувач, отримавши судове рішення, вправі мати законні сподівання на відновлення свого права та одержання присудженого; в такому разі саме держава має позитивний обов?язок забезпечити належний рівень правосуддя.

Розглянув клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені у Законі України «про судовий збір».

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що він підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, розстрочення, відстрочення сплати судового збору та звільнення від такої сплати є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається, виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви (окреме клопотання/зава про звільнення від сплати судового збору позивачем не надано), позивачем не надано доказів у розумінні ст.ст. 76- 80 ЦПК України, на підтвердження майнового стану, який позбавляє позивача можливості сплатити судовий збір за подання ним позовної заяви з вимогою немайнового характеру.

Європейським судом з прав людини у справі „Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише непідтверджені доказами обставини, пов`язані з тим, що наразі у зведеному виконавчому провадженні відсутні кошти виконавчого провадження за рахунок яких можливо здійснити оплату судового збору (з боржника до цього часу не стягнуто коштів), не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Виходячи з вищенаведеного, підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 136, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_1 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним відмовити.

Дата підписання ухвали 03.03.2023 р.

Ухвала не може бути оскаржена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В.Спаї