ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5392/22 Номер провадження 22-ц/814/2230/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула в письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Яковенко Н.Л., повний текст якого складено 19.10.2022 р., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

25.08.2022 р. ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 10.08.2022 р. в межах прибудинкової території багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 , де позивач проживає разом з чоловіком, відбулася конфліктна ситуація, зокрема, відповідач ОСОБА_1 ображала позивача, нецензурно висловлювалася. При цьому були присутні батьки позивача та інші сторонні люди, образи почула значна кількість людей. Позивач зазначала, що їй було соромно і боляче, така ситуація була для неї приниженням.

В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 65000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесенні судові витрати в розмірі 76 грн 34 коп.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кіндяк О.І. подав на рішення суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити повністю з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності вимог, необґрунтованості рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без руху, оскільки не сплачено судовий збір у належному розмірі. Також суд прийняв до уваги єдиний доказ - свідчення чоловіка позивачки, який доводиться їй близькою особою. Не встановлено факт наявності протиправної поведінки відповідачки та завдання позивачці моральних страждань. Не обґрунтовано розмір шкоди, стягнутої з відповідачки на користь позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд цієї справи проводиться апеляційним судом в письмовому провадженні за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання в квартирі АДРЕСА_2 .

10.08.2022 на прибудинковій території поблизу будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувся конфлікт на ґрунті протилежних поглядів щодо можливого розподілу паркувальних місць поблизу житлового будинку.

Наявність 10.08.2022 конфлікту між сторонами по справі не оспорювалося відповідачкою в суді першої інстанції.

Також судом першої інстанції встановлено, що в ході конфлікту ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 в присутності близьких та сторонніх осіб вживала грубі, недоброзичливі та образливі слова, в тому числі використовувала нецензурну лексику, а вживання відповідачкою лайливих слів мало агресивний характер, форма мовної поведінки відповідача була спрямована на образу, заподіяння позивачці шкоди.

Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

При вирішенні спору суд першої інстанції встановив, що між сторонами дійсно виник конфлікт, в ході якого відповідачка своїми образливими висловлюваннями в адресу позивачки в присутності близьких та сторонніх осіб завдала їй моральну шкоду, та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з огляду на таке.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачене Цивільним кодексом України, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, зокрема ч. 1 ст. 68 Конституції України, ст. 201, 297 ЦК України.

Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути, в тому числі порушення особистих немайнових прав особи (ст.280 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності,

честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загально прийнятим уявленням про добро і зло…

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що факт наявності протиправної поведінки відповідачки ОСОБА_1 по відношенню до позивачки ОСОБА_2 встановлено показами свідків, допитаних у суді першої інстанції, що не спростовано відповідачкою належними і допустимими доказами.

В результаті неправомірних дій відповідачки, які виразилися у нецензурних лайливих висловлюваннях в адресу позивачки у присутності близьких та сторонніх осіб, позивачці було спричинено моральні страждання.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції врахував ступінь вини відповідачки та її поведінку, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідачки та представника відповідачки адвоката Кіндяка О.В. не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Їх посилання в апеляційній скарзі на порушення місцевим судом норм процесуального права, зокрема, щодо наявності підстав для залишення без руху позовної заяви внаслідок неправильної сплати судового збору, який мав обраховуватися відповідно до вимог п.п 5) п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за ставками судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не впливають на правильність ухваленого рішення.

Твердження про недоведеність вимог, необґрунтованість рішення є безпідставними, оскільки місцевим судом встановлені фактичні обставини справи, надано їм правильну правову оцінку, вимоги позивачки підтверджені належними і допустимими доказами у розумінні ст. 76-80, зокрема показами свідків.

Натомість відповідачкою не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень та спростування доводів позивачки.

Отже позивачкою доведено, а судом першої інстанції встановлено факт наявності протиправної поведінки відповідачки ОСОБА_1 відносно позивачки ОСОБА_2 та завдання їй моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідачки, які виразилися у образливих висловлюваннях в адресу ОСОБА_2 в присутності близьких та сторонніх осіб, що завдало їй моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди сумі 5000 грн. суд врахував ступінь вини відповідачки та її поведінку, вимоги розумності та справедливості.

Тоді як відповідачкою не надано жодних доказів щодо спростування розміру шкоди.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що ухвалою апеляційного суду від 03 січня 2023 року відстрочено відповідачці ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду від 17 жовтня 2022 року, який складає 1374,10 грн., до ухвалення судового рішення у справі; приймаючи до уваги те, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Кіндяка О.І. залишається без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави недоплачену суму судового збору 1374,10 грн .

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2022 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1374,10 грн (тисяча триста сімдесят чотири гривні 10 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук