РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/210/23

Номер провадження 2-о/495/6/2023

15 лютого 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі судового засідання Саханові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявниці.

09.01.2023 року заявниця - ОСОБА_1 , звернулась до суду з вищезазначеною заявою, яку в подальшому було уточнено, та з урахуванням уточнених вимог просить суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме: під час виконання бои?ового завдання з оборони міста Маріуполя 26.04.2022 року в складі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у період з 16.05.2016 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву обґрунтовує зокрема тим, що вона - ОСОБА_1 з травня 2016 року проживала разом з ОСОБА_2 ?овичем, однією сім`єю як дружина та чоловік. Шлюб між ними зареєстрований не був.

ОСОБА_2 був матросом, проходив службу на посаді радіометриста-навідника малого катера Морськоі? охорони BG-25 групи малих катерів Морськоі? охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 Регіонального управління Морськоі? охорони, військова частина НОМЕР_1 .

05.03.2022 року 23 загін морськоі? охорони був включении? до складу угруповання об`єднаних сил та виконував бои?ові завдання по обороні м. Маріуполь (наказ Командувача угруповання об`єднаних сил від 05.03.2022 № 1-ОД/дск).

ОСОБА_2 брав участь у бойових діях на заводі « Азовсталь », загинув під час виконання бои?ового завдання з оборони міста Маріуполя 26.04.2022 року.

За час проживання однією сім`єю як дружина та чоловік, заявниця з загиблим ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільні витрати, спільне харчування, разом купували майно для спільного користування, спільно приймали участь у витратах на утримання спільного житла та його ремонт, постійно надавали взаємну допомогу, разом визначали порядок користування житловими приміщеннями, де вони проживали.

Весь час спільного проживання ОСОБА_2 піклувався та утримував заявницю, оскільки вона не працювала, тоді як ОСОБА_2 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_7 Регіонального управління Морськоі? охорони, військова частина НОМЕР_1 .

У період з 16.05.2016 року по серпень 2020 року заявниця спільно проживала із ОСОБА_2 на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 сплачував орендну плату та комунальні платежі за проживання у вказаній квартирі.

У період із серпня 2020 року по 2022 рік заявниця спільно проживала із загиблим ОСОБА_2 на квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира була придбана у власність 10.04.2020 року з метою спільного користування у період спільного проживання заявника із загиблим ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_2 сплачував кошти зі своєї банківської картки за навчання заявниці у вищому навчальному закладі.

Після того, як 24.02.2022 року з початком збройної агресії рф проти України військову частину підняли по «тривозі», ні заявниця, ні ОСОБА_2 більше жодного разу не мали можливості повернутись до квартири, де вони разом мешкали за адресою: АДРЕСА_2 .

Після отримання сповіщення про загибель ОСОБА_2 під час виконання бои?ового завдання з оборони міста Маріуполя 26.04.2022 року саме заявниця їздила на його впізнання в м. Буча, Київської області та забирала тіло для поховання. Похованням займалась також заявниця.

В зв`язку з вищезазначеним, заявниця вимушена звернутись з даною заявою до суду про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2 у період з 16.05.2016 року і до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення виплат та матеріальної допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2023 року було залишено заяву без руху.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2023 року було відкрито провадження по справі, та призначено судове засідання по справі.

03.02.2023 року заявниця - ОСОБА_1 , подала до суду заяву про зменшення заявлених вимог.

У судове засідання призначене на 15.02.2023 року учасники процесу не з`явились.

У судове засідання заявниця - ОСОБА_1 , не з`явилась. Однак надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. На задоволені заявлених вимог наполягає.

У судове засідання представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 , не з`явився. Однак надав до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що сторона не заперечує проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 , щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Також у вказаній заяві представник заінтересованої особи просив суд розглядати справу без участі сторони.

Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Маріуполь, про що Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполь було зроблено актовий запис № 1432 від 15.12.1994 року. В графі батько зазначено - ОСОБА_3 , в графі мати зазначено ОСОБА_4 .

Заявниця зазначає, що вона - ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 ?овичем, однією сім`єю як дружина та чоловік у період з 16.05.2016 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними зареєстрований не був.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) паспорт серії НОМЕР_5 виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.05.2011 року)) був матросом, проходив службу на посаді радіометриста-навідника малого катера Морськоі? охорони BG-25 групи малих катерів Морськоі? охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 Регіонального управління Морськоі? охорони, військова частина НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Командувача угруповання об`єднаних сил від 05.03.2022 № 1-ОД/дск, 23 загін морськоі? охорони був включении? до складу угруповання об`єднаних сил та виконував бои?ові завдання по обороні м. Маріуполь.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 брав участь у бойових діях на заводі « Азовсталь », та виконував бои?ові завдання з оборони міста Маріуполя.

Судом було встановлено, що 26.04.2022 року внаслідок ворожих атак на території МК «АЗОВСТАЛЬ» під час оборони ОСОБА_2 трагічно загинув.

Вказаний факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 14.09.2022 року № 674 причиною смерті ОСОБА_2 є вогнепальне поранення голови, в наслідок бойових дій.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області, про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), було зроблено відповідний актовий запис № 627743.

Так судом було встановлено, що підтвердженням відносин заявниці - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та дружини, є наступні доказами:

- фотокартки де зображені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , у сімейному колі та на сімейному відпочинку.

- скрішотами особистого листування в соціальних мережах між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , з який вбачається наявність теплих родинні стосунків між ними.

- копіями платіжних квитанцій здійснених з банківської картки ОСОБА_2 , за навчання заявниці ОСОБА_1 , у вищому навчальному закладі.

- копіями платіжних квитанцій здійснених з банківської картки ОСОБА_2 , за комунальні послуги квартири в якої проживали ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

Так судом було встановлено, що факт проживання ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , як подружжя та факт того, що вони з ним мали спільний побут, підтверджується поясненнями свідків, а саме:

- поясненнями матері загиблого ОСОБА_2 , - ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, 25.02.1999 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , відповідно до яких остання зазначає наступне: «Я, ОСОБА_4 , є матір?ю ОСОБА_2 , підтверджую, що мій син дійсно спільно проживав із ОСОБА_1 , вони вели спільний побут та стильне життя, вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного у період з 16.05.2016 року і до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . Я також проживала у період з 16.05.2016 року і до цього часу у м. Маріуполі, Донецької області та за цей час часто перебувала в гостях у свого сина, який проживав спільно із ОСОБА_1 , я підтверджую, що мій син та ОСОБА_1 вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, а мій син здійснював утримання ОСОБА_1 , оплачуючи кошти на її особисті потреби, оренди та комунальні платежі за квартиру, ремонт квартири».

- поясненнями батька загиблого ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, 15.02.2000 року, відповідно до яких останній зазначає наступне: «Я, ОСОБА_3 , є батьком ОСОБА_2 , підтверджую, що мій син дійсно спільно проживав із ОСОБА_1 , вони вели спільний побут та стильне життя, вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного у період з 16.05.2016 року і до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . Я також проживав у період з 16.05.2016 року і до цього часу у м. Маріуполі, Донецької області та за цей час часто перебувала в гостях у свого сина, який проживав спільно із ОСОБА_1 , я підтверджую, що мій син та ОСОБА_1 вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, а мій син здійснював утримання ОСОБА_1 , оплачуючи кошти на її особисті потреби, оренди та комунальні платежі за квартиру, ремонт квартири».

Поясненнями гр. ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_9 виданий Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 30 травня 2006 року, відповідно до яких він стверджує що він був побратимом загиблого, та повністю підтверджує обставини які виклала ОСОБА_1 , в своєї заяві.

Поясненнями гр. ОСОБА_6 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, 03.04.2004 року, відповідно до яких він стверджує що він є рідним дядьком загиблого, та повністю підтверджує обставини які виклала ОСОБА_1 , в своєї заяві.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Крім того, згідно п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; тощо.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року за № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України.

Згідно із ч. 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Судом встановлено, що встановлення факту спільного проживання разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу породжує юридичні наслідки, а саме їх підтвердження необхідне заявниці для оформлення виплат та матеріальної допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Поясненнями заявниці та свідків підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вели спільне господарство, та проживали разом як чоловік та дружина.

Суд вбачає, що у стосунках останніх були ознаки притаманні шлюбним відносинам.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (паспорт № НОМЕР_11 , орган, що видав: 5118, дата видачі: 23.11.2022 року, (РНОКПП: НОМЕР_12 )), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) паспорт серії НОМЕР_5 виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.05.2011 року)), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а саме: під час виконання бои?ового завдання з оборони міста Маріуполя 26.04.2022 року в складі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у період з 16.05.2016 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Боярський О.О.