Справа № 361/5964/22
Провадження № 2/361/1613/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер: :01:017:0135, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серія ІІ-КВ №099486 та на 1/2 частку земельної ділянки,

кадастровий номер: :01:017:0157, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серія ІІ-КВ №099486.

Свій позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до якої увійшла 1/2

частка житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами в

АДРЕСА_2 , а також половина (1/2 частка) земельної ділянки площею 0,0540 га, кадастровий номер: :01:017:0157, для ведення особистого селянського господарства; і половина (1/2 частка) земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :01:017:0135, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Які знаходяться за вказаною адресою де і будинок.

Земля належала їй згідно державного акту на право приватної власності на землю

серія ІІ-КВ №099486 виданим 26 липня 1999 року Броварською міською радою та

зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю

за № 1220.

В державному акті на землю зазначено, що власниками земельних ділянок є мати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках. Тобто земля знаходилась у спільній сумісній власності.

За час свого життя спадкодавець ОСОБА_2 заповітів не складала, а тому відкрилась спадщина за законом.

Після смерті матері ОСОБА_2 , позивач від спадщини не відмовився та звернувся з

відповідною заявою до Броварської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Після цього в Броварській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 279/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

15.02.2022 року у нотаріальній конторі позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташовані по АДРЕСА_1 , яка при житті належала ОСОБА_2 , але нотаріус у видачі йому свідоцтва на право власності на вказані земельні ділянки відмовила та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 лютого 2021 року.

У своїй постанові нотаріус зазначила що у відповідності до п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 року наказом Міністерства Юстиції України № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зобов`язаний встановити склад спадкового майна на яке видається свідоцтво.

Нотаріус зазначив, що позивач надав акт на землю де зазначено що земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому визначити склад спадкового майна не можливо.

Позивач вважає, що надав нотаріусу усі документи, які підтверджують право власності як спадкодавця так і спадкоємця у вказаному спадковому майні.

Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 1998 року його мати ОСОБА_2 та він, ОСОБА_1 успадкували від спадкодавця ОСОБА_3 в рівній частині кожний спадкове майно, а саме частина житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташовані по АДРЕСА_2 . Тобто частки у житловому будинку визначені. Але будинок має два входи та виділені дві частини.

Після цього вони також зробили документи на землю, а саме їм було видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №099486 виданим 26 липня 1999 року, Броварською міською радою та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1220.

Згідно державного акту на підставі рішення виконкому Броварської міської ради народних депутатів від 16.03.1999 року № 96 позивачу ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 було надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,154 га, з яких - 0,100 га для обслуговування житлового будинку і господарських приміщень та 0,054 га для ведення особистого підсобного господарства в АДРЕСА_3 .

Вони отримали із спадкодавцем вказану земельну ділянку в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожний.

11 листопада 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 19 січня 2023 року.

12 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому вона не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просить проводити у їх відсутність.

19 січня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 07 березня 2023 року.

В судове засідання, будучи належним чином повідомленими позивач та представник позивача, не з`явились, представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутність.

Представник відповідача у судове зсідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 444.

ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Броварським районним бюро ЗАГС Київської області, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 64.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до якої увійшла 1/2

частка житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами в

АДРЕСА_2 , а також 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0540 га, кадастровий номер: :01:017:0157, для ведення особистого селянського господарства; та 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :01:017:0135, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за вище вказаною адресою де і будинок, що підтверджується спадковою справою № 279/2019, відкритою щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №099486 виданим 26 липня 1999 року Броварською міською радою та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1220, власниками земельних ділянок є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Згідно державного акту на підставі рішення виконкому Броварської міської ради народних депутатів від 16.03.1999 року № 96 позивачу ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 було надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,154 га, з яких - 0,100 га для обслуговування житлового будинку і господарських приміщень та 0,054 га для ведення особистого підсобного господарства в АДРЕСА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували від спадкодавця ОСОБА_3 в рівній частині кожний спадкове майно, а саме частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташовані по АДРЕСА_2 . Будинок має два входи та виділені дві частини.

Після смерті матері ОСОБА_2 , позивач звернувся з відповідною заявою до Броварської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

15.02.2022 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташовані по АДРЕСА_1 , яка при житті належала ОСОБА_2 . У видачі йому свідоцтва на право власності на вказані земельні ділянки було відмовлено.

У своїй постанові нотаріус зазначила що у відповідності до п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 року наказом Міністрерства Юстиції України № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зобов`язаний встановити склад спадкового майна на яке видається свідоцтво.

Згідно із статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правилами ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ч. 1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до п. 3 Роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. ?Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування?, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер: :01:017:0135, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серія ІІ-КВ №099486.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на 1/2 частку земельної ділянки,

кадастровий номер: :01:017:0157, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серія ІІ-КВ №099486.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.