Справа № 203/5040/22
Провадження № 2-з/0203/18/2023
УХВАЛА

03.03.2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою адвоката Герасименя Олексія Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких Ольга Олександрівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року по вказаній позовній заяві було відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

24 лютого 2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Герасименя Олексія Юрійовича надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-яке використання кв. АДРЕСА_1 ; заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О. видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборони на відчуження вказаної квартири. Заява мотивована тим, що батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя він був зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Інших дітей у ОСОБА_3 не має, його батьки померли, одруженим на час своєї смерті він не був, з огляду на це позивачка є єдиною спадкоємицею за закон після смерті батька. ОСОБА_3 тривалий час хворів на тяжку невиліковну хворобу, перед своєю смертю, згідно пояснень працівників швидкої допомоги та сусідів, він був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Однак, 23 липня 2022 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. посвідчила заповіт, нібито від імені ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , який ОСОБА_3 особисто не підписував. Якщо не вжити відповідні заходи щодо забезпечення позову, ОСОБА_2 може оформити спадщину за заповітом, який оскаржується позивачкою в судовому порядку, та отримавши у власність за заповітом спадкове майно, в тому числі і кв. АДРЕСА_1 може її продати. Представник позивача вважає, що не вжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду. Саме такі заходи забезпечення позову, на думку представника позивачки, є співмірними із позовними вимогами та здатні забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивачки, усунути ризики відчуження майна та зробити можливим реалізацію в майбутньому акту правосуддя у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи представника позивача, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Це положення також закріплено у ст.ст.7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно ст.9 Конституції України, є складовою національного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Як роз`яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо визнання заповіту недійсним, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна, позивачка повністю позбавляється можливості відновити свої права на нерухоме майно в обраний нею спосіб захисту.

Згідно довідки № 4345 квартира АДРЕСА_1 по праву власності належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вказаній квартирі був зареєстрований її син ОСОБА_3 (а.с.18), померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо недійсності заповіту якого виник спір. Вказане дозволяє дійти висновку, що квартира могла належати померлому як спадщина після смерті його матері, а питання подальшого спадкування цієї квартири залежить від результатів розгляду цивільної справи щодо дійсності заповіту померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69675088 від 05.08.2022 р. спадкову справу після смерті ОСОБА_3 відкривала приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О. (а.с.37)

Згідно доданих до позовної заяви документів вбачається, що спірний заповіт було складено 23 липня 2022 року за день до смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від ракової інтоксикації. При цьому, спірний заповіт від імені ОСОБА_3 підписано не ним самим, а іншою особою в порядку, визначеному ч.4 ст.207 та абз.2 ч.2 ст.1247 ЦК України. (а.с.а.с.13 15) Вказані обставини в їх сукупності дозволяють дійти висновку, що між сторонами дійсно виник спір та про необхідність забезпечення позовних вимог для його вирішення.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача, а саме: заборона приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких Ользі Олександрівні видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборона відчуження квартири АДРЕСА_1 та розпорядження нею в будь-який спосіб, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона і звернулась до суду.

Щодо заходу забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 користування квартирою АДРЕСА_1 , то він не є співмірними із заявленими позовними вимогами та безпідставне вжиття такого заходу забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів цієї особи.

З урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способом забезпечення реального виконання заборони на відчуження та розпорядження квартирою є встановлення заборони суб`єктам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії відносно відповідного нерухомого майна.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява представника позивачки адвоката Герасимені Олексія Юрійовича про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч.3ст.154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву адвоката Герасимені Олексія Юрійовича, діючого в інтересах позивачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких Ользі Олександрівні видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити відповідачці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ), а також будь-яким іншим особам відчуження та розпорядження будь-яким способом квартирою АДРЕСА_1 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , крім проведення реєстраційних дії за цією ухвалою.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки до 03 березня 2026 року.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя С.В. Єдаменко