Справа № 581/162/23
Провадження № 2-з/581/1/23
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову

08 березня 2023 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі головуючого - судді Бутенка Д.В., розглянувши у судовому засіданні без виклику учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖБА-НОВА» про стягнення заборгованості по орендній платі за земельну ділянку, розірвання договорів оренди землі,

в с т а н о в и в:

Зміст поданого клопотання

07 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просила суд заборонити СТОВ «Дружба-Нова» обробіток двох земельних ділянок площами 0,2877 (кадастровий номер :01:004:0049) га та 2,1242 га (кадастровий номер :01:004:0071), які перебувають в обробітку цього підприємства на підставі договорів оренди землі № 1,2 від 28 жовтня 2015 року, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Лан 123». Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на даний час користувачем двох зазначених земельних ділянок є СТОВ «Дружба-Нова» та у зв`язку з настанням весняного періоду зазначене підприємство розпочне обробіток зазначених вище земельних ділянок, а саме: застосує добрива, проведе оранку (культивацію) земель, їх засіє. Також зазначала про те, що навіть у разі задоволення судом заявленого позову, фактичне користування земельною ділянкою відповідачем не буде припинено аж до моменту збору ним урожаю, що негативно відобразиться на правах позивача, оскільки останній буде позбавлений можливості самостійно використовувати та розпоряджатися відповідними земельними ділянками, при цьому можливість відшкодувати орендарю понесені ним витрати з обробітку та проведення посівних робіт у позивача (орендодавця) відсутня. Уважала, що такий стан речей унеможливить негайне виконання рішення суду і значно знизить ефективність судового захисту прав власника земельної ділянки. Крім цього, зазначала про те, що поведінка відповідача, направлена на ухилення від оплати орендної плати власнику земельних ділянок, таке користування, швидше за все також не буде оплатним, що породить нові судові спори. Зазначала про те, що саме заборона обробітку земельних ділянок до винесення судом рішення по суті спору забезпечить реальне та негайне виконання цього рішення, і така заборона є співрозмірною із заявленими позивачем вимогами й поставить у рівне становище сторони спору: відповідач не буде користуватися земельними ділянками, а позивач не отримає орендну плату за цей період.

Установлені судом фактичні обставини справи

06 березня 2023 року ухвалою місцевого суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖБА-НОВА» про стягнення заборгованості по орендній платі за земельну ділянку, розірвання договорів оренди землі. За змістом заявлених двох вимог представник позивачки, адвокат Конященкова Т.В. у поданому позову порушує питання про стягнення з відповідача по справі СТОВ «ДРУЖБА-НОВА» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2021-2022 роки у розмірі 10959 грн 96 коп, з яких: 5479 грн 98 коп - орендна плата за 2021 рік, 5479 грн 98 коп - орендна плата за 2022 рік, а також просила суд через істотне порушення умов договорів оренди земельних ділянок та систематичну несплату протягом 2021-2022 років орендної плати відповідачем розірвати договір оренди землі №1 від 28 жовтня 2015 року, зареєстрований 12 листопада 2015 року Державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції в Сумській області Демиденком М.В. за № 47435921, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення категорії рілля із кадастровим №:01:004:0071, площею 2,1242 га, яка знаходиться в адміністративних межах Капустинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та договір оренди землі №2 від 28 жовтня 2015 року, зареєстрований 12 листопада 2015 року Державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції в Сумській області Демиденком М.В. за № 47437722, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення категорії сіножаті із кадастровим №:01:004:0049, площею 0,2877 га, яка знаходиться в адміністративних межах Капустинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, провівши розподіл судових витрат по справі за результатами розгляду даного спору.

При відкритті провадження ухвалою від 6 березня 2023 року судом витребувано за клопотанням сторони позивача від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖБА-НОВА» документи, які підтверджують статус цього підприємства в якості орендаря за договором оренди землі №1 від 28 жовтня 2015 року, зареєстрованим 12 листопада 2015 року Державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції в Сумській області Демиденком М.В. за № 47435921, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення категорії рілля із кадастровим №:01:004:0071, площею 2,1242 га, та договором оренди землі №2 від 28 жовтня 2015 року, зареєстрований 12 листопада 2015 року Державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції в Сумській області Демиденком М.В. за № 47437722, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення категорії сіножаті із кадастровим №:01:004:0049, площею 0,2877 га, а також довідку про нараховану та виплачену орендну плату ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) за період 2021-2022 років.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні порушеного питання

У відповідності до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із ч.ч.1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Висновки суду

Вивчивши позовні матеріали вищевказаної цивільної справи, оцінивши доводи заяви про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням нижченаведеного.

Інститут забезпечення позову є механізмом тимчасового обмеження прав сторін спору та його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, при цьому, первинним є забезпечення захисту інтересів та прав позивача у період до ухвалення судового рішення по суті існуючого цивільного спору.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися судом лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Представник позивача у поданій заяві не навела вмотивованих аргументів про те, яким чином вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони обробітку двох земельних ділянок може практично забезпечити реальне та негайне виконання рішення суду у даній справі, предметом якої є як немайнова вимога про розірвання двох договорів оренди землі, так і майнова вимога про стягнення боргу по орендній платі за 2021-2022 роки.

Також зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що представник позивача фактично просить суд заборонити обробіток відповідачу двох орендованих земельних ділянок, які належать власниці ОСОБА_2 , підтверджуючи чинність двох договорів оренди земельних ділянок, які укладені між позивачкою та ТОВ «Лан 123», статус правонаступника якого набув відповідач в особі СТОВ «Дружба-Нова». Проте, порушуючи питання про заборону відповідачу обробляти дві земельні ділянки, належні позивачці, представник позивача ОСОБА_1 не наводить посилань на засоби доказування та підтверджені фактичні дані про ймовірний обробіток відповідачем двох земельних ділянок у 2023 році, проведення посівів певних сільськогосподарських культур на них тощо, зазначені відомості відсутні у позовних матеріалах та вони лише витребувані судом від відповідача на стадії відкриття провадження у вищенаведеній справі. Разом із цим, забезпечення позову у визначений заявником спосіб не узгоджується з метою вжиття заходів забезпечення позову, яка закріплена у ч.2 ст.149 ЦПК України, у виді запобігання ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, та предмету спору про розірвання двох договорів оренди та стягнення боргів по орендній платі за 2021-2022 роки.

Тому, суд уважає непереконливим довід заявника про істотне ускладнення або створення умов щодо неможливості в майбутньому виконати судове рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, виникнення інших спорів із приводу безпідставного використання землі.

Також представником позивача не наведено переконливих мотивів того, як заборона вчиняти певні дії по обробітку двох земельних ділянок при збереженні чинності двох договорів оренди землі, призводить первісно до захисту саме інтересів позивача із урахуванням сформульованого предмету позову та двох окремих самостійних вимог, що, на думку суду, підтверджує недоведеність обраного представником позивача заходу забезпечення позову принципу його співмірності до сутності заявлених позовних вимог.

Зі змісту заяви-клопотання про забезпечення позову вбачається те, що заявник шляхом вжиття заходів забезпечення позову фактично намагається позбавити СТОВ "Дружба-Нова" можливості здійснити обробіток, включаючи засівання двох земельних ділянок, та має намір здійснити такий обробіток та засівання земельних ділянок самостійно з метою отримання прибутку, що при збереженні чинності двох договорів оренди земельних ділянок, які ініціює позивач про їх розірвання в судовому порядку, при застосуванні такого процесуального заходу може пов`язуватися із перешкоджанням здійснення господарської діяльності на цих землях.

До цього, сам заявник зазначає, що за наявними у неї даними дві земельні ділянки на даний час перебувають у користуванні СТОВ "Дружба-Нова", а два договори оренди земельних ділянок станом на дату подання позову не є розірваними, і на даний час не припинили свою чинність. Отже, наслідки вжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивача, - застосування заборони до СТОВ "Дружба-Нова" обробляти дві земельні ділянки при здійсненні цим підприємством господарської діяльності, - будуть практично ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника у частині вимоги про розірвання договорів оренди земельних ділянок. Із огляду на викладене, запропонований заявником до застосування судом захід забезпечення позову не є співмірними із предметом спору, який у даній справі виник між сторонами, і за своїм змістом й способом фактично є вирішенням спору по суті, що відповідно до наведеної норми ч.10 ст.150 ЦПК України є неприпустимим.

Подібні за своїм змістом правові позиції сформульовані судом касаційної інстанції у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18).

Отже, суд уважає, що заява-клопотання представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, а вжиття заходів, про які просить заявник, фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до вирішення спору по суті, а тому відсутні законні підстави для вжиття заходів забезпечення позову на цій стадії розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖБА-НОВА» про стягнення заборгованості по орендній платі за земельну ділянку, розірвання договорів оренди землі.

Ухвалу може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 08 березня 2023 року.

Суддя Д. В. Бутенко