Справа № 369/3578/23
Провадження №2/369/3444/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі судді Янченка А.В., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лукашенка Є.О. про забезпечення позову в цивільній справі № 369/3578/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління розвідки Міністерства оборони України про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління розвідки Міністерства оборони України про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру: АДРЕСА_1 , площею 62,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, які належать Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України () на підставі Витягу з наказу від 26.10.2022 року № 87 ДСК, Актів про примусове відчуження або вилучення майна від 23.12.2022 року б/н та заборонити відповідним державним органам та органу нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою або іншого виду зміни власника майна, а саме: АДРЕСА_1 , площею 62,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, заборонити Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України (), а також будь-яким іншим фізичним особам, суб`єктам господарювання здійснювати будь-які дії пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою вказаних вище нерухомих об`єктів, а також заборонити проводити підготовчі роботи та ремонтні роботи у вказаних об`єктах.

Свою заяву мотивував тим, що наказом начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 26.10.2022 року № 87 ДСК на потреби Головного управління розвідки Міністерства оборони України, було примусово відчужено квартиру, яка перебуває в законному користуванні позивача, а саме: АДРЕСА_1 , площею 62,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080.

Звертав увагу суду на той факт, що ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2022 року (справа № 757/25230/22-к, 757/25231/22) було накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на вищевказані спірні об`єкти нерухомого майна.

Позивач звертала увагу суду, що наказом начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України за № 87 ДСК від 26.10.2022 року та актами про примусове відчуження від 23.12.2022 року було здійснено відчуження, вище вказаних об`єктів нерухомого майна, яке перебувало під арештом у кримінальній справі. Також вказувала, що держава права на спірні квартири не набула.

Зважаючи на всі дії відповідача 2 (відчуження майна, яке перебуває під арештом, проведення державної реєстрації прав на майно без відому та жодного повідомлення власника) не зважаючи на пред`явлені позовні вимоги, може в будь-який момент здійснити реєстраційні дії щодо подальшого відчуження спірного майна на користь третіх осіб, а тому є дійсні та очевидні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено серед видів забезпечення позову: заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі № 175/1480/21 (провадження № 61-15020св21).

У заяві про забезпечення позову не наведено та не додано до неї конкретних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що ознаки протиправності наказу № 87 ДСК Головного управління розвідки Міністерства оборони України «Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану» не є очевидними, а фактичні обставини справи, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не є автоматичним свідченням протиправності рішення, як й невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153,258 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лукашенка Є.О. про забезпечення позову в цивільній справі № 369/3578/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління розвідки Міністерства оборони України про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя А.В. Янченко