Номер провадження: 22-ц/813/1796/23
Справа № 522/8264/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №2 від 06.03.2019 року, про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Одесі;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №37 від 08.04.2019 року «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії» про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас по закінченню контракту;

- зобов`язати об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 відмінити рішення від 06.03.2019 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та постановити рішення про поновлення його на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Одесі в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 06.03.2019 року зі збереженням часу перебування на обліку - з 31.10.2003 року, та в пільговій першочерговій черзі як учасника бойових дій - з 05.08.2007 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано незаконним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №2 від 06.03.2019 року, про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Одесі.

Визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №37 від 08.04.2019 року «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії» про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас по закінченню контракту.

Зобов`язано об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 відмінити рішення від 06.03.2019 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та постановити рішення про поновлення його на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Одесі в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 06.03.2019 року зі збереженням часу перебування на обліку - з 31.10.2003 року, та в пільговій першочерговій черзі як учасника бойових дій - з 05.08.2007 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

13.09.2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, відповідно до вимог якої, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт зазначає, що рішенням суду першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Крім того, не судом не було враховано всі доводи з боку військової частини, а відзив на позов розглянутий поверхнево без поглиблення в суть питання.

Апеляційну скаргу обґрунтовувано тим, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки наявних у справі доказів і неправильного застосування судом норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що підстава звільнення військовослужбовця з військової служби має істотне значення для подальшого перебування його на квартирному обліку, оскільки ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Таким чином, в переліку підстав звільнення з військової служби, які надають право колишнім військовослужбовцям залишатись на квартирному обліку у військових частинах після їх звільнення з військової служби, відсутня така підстава, як звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту.

Апелянт посилається на те, що житлова комісія приймаючи рішення про виключення позивача із квартирного обліку, діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог ст. 40 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 30 Порядку № 1081 та п. 2.18 Інструкції № 737.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.11.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.11.2021 року справу було призначено до розгляду.

12 січня 2023 року представником Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 було подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 02.03.2023 року на 11:40 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1, т.: НОМЕР_3).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2023 року клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 про проведення судового засідання, призначеного на 02.03.2023 року на 11:40 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1, т.: НОМЕР_3) було задоволено.

02.03.2023 року в судовому засіданні в режимі відеконференцзв`язку приймав участь представник Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2, апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за зазначеною явкою учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2018 року №206 був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 07.082018 року №481 відповідно до підпункту к) пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_1 учасник бойових дій та ветеран військової служби та на нього розповсюджуються положення Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Вислуга років військової служби у Збройних Силах України на день виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 становить: календарна 36 років (з 05.08.1982).

Станом на звільнення з військової служби, згідно з довідкою відповідача від 21.04.2010 року вих. №79, позивач перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 , 1991 р.н.) у загальній черзі з 31.10.2003 року та першочерговій черзі на отримання житла як учасник бойових дій з 05.08.2007 року.

Рішенням об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2019 року та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 08.04.2019 року «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії» позивач був знятий з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на підставі того, що він був звільнений з військової служби по закінченню строку дії контракту.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2018 року №206 був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 07.08.2018 року №481 відповідно до підпункту к) пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_1 учасник бойових дій та ветеран військової служби та на нього розповсюджуються положення Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Вислуга років військової служби у Збройних Силах України на день виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 становить: календарна 36 років (з 05.08.1982).

Станом на звільнення з військової служби, згідно з довідкою відповідача від 21.04.2010 року вих. №79, позивач перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 , 1991 р.н.) у загальній черзі з 31.10.2003 року та першочерговій черзі на отримання житла як учасник бойових дій з 05.08.2007 року.

Рішенням об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2019 року та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 08.04.2019 року «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії» позивач був знятий з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на підставі того, що він був звільнений з військової служби по закінченню строку дії контракту.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Станом на час зняття позивача з квартирного обліку умови забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також перебування військовослужбовців на квартирному обліку, врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011 - ХІІ), Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів оборони України від 03.08.2006 року №1081 (далі - Порядок), наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року, яким затверджена Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку.

При цьому дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 (діючої на момент звільнення ОСОБА_4 з військової служби), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з пунктом 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці 1 пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, наведені норми цієї Інструкції також передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.

Вислуга років військової служби у збройних Силах України на день виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 становить: 36 років (відповідно до додатку №2 доданого до позову)

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК Української РСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 10 вересня 2020 року в справі № 359/5527/19 (провадження № 61-9539св20). Вказане також узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 червня 2018 року в справі № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18).

Доводи апеляційної скарги з посилання на те, що підстава звільнення ОСОБА_1 не надає права останньому та членам його сім`ї залишення на квартирному обліку є безпідставними, оскільки системний аналіз вищевказаних норм закону дає підстави дійти висновку, що у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас».

Така юридична визначеність зазначених понять підтверджується висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 березня 2019 року в справі № 359/2295/17 (провадження № 61-10403св18), від 08 квітня 2020 року в справі № 683/2197/18 (провадження № 61-14634св19) та від 15 жовтня 2020 року в справі № 636/1424/19 (провадження № 61-449св20).

Таким чином, суд першої інстанції встановивши обставини справи, застосувавши норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що в переліку підстав звільнення з військової служби, які надають право колишнім військовослужбовцям залишатись на квартирному обліку у військових частинах після їх звільнення з військової служби, відсутня така підстава, як звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, тому позивача правомірно знято з квартирного обліку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що позивача було знято з квартирного обліку не у відповідності норм чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_2 .

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе