Провадження № 2/638/1226/23
РІШЕННЯ

іменем України

27.02.2023 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Зайченка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сум,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8 350,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на початку грудня 2021 року відбулося залиття квартири позивача в районі санвузла, що підтверджується Актом комісії «Жилкомсервіс» від 10.11.2021. Залиття сталося з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , що знаходиться поверхом вище квартири позивача. Позивач зазначає, що відповідач відмовився добровільно відшкодувати заподіяну залиттям квартири шкоду. Крім того зазначає, що вищезгадані обставини вплинула на його здоров`я та моральний стан.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди поклав на розсуд суду.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Акту обстеження від 10.11.2021, у складі: начальник дільниці №2 КП «Жилкомсервіс» Ухань В.О., інженер дільниці №2 КП «Жилкомсервіс» Крохіна І.Ю., майстер дільниці №2 КП «Жилкомсервіс» Матяш Т.В., встановлено факт залиття квартири АДРЕСА_2 . Комісією встановлено, що на момент обстеження в квартирі АДРЕСА_3 , розташованій на 7-му поверсі в приміщенні санвузла спостерігаються сліди залиття на стелі 1м2 рижого кольору, намокання шафи. Встановлено, що залиття відбулося із вище розташованої квартири АДРЕСА_4 , яка розташована на 8-му поверсі.

З матеріалів справи вбачається, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно абз.2,4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до положень статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, позивач зобов`язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

З матеріалів справи вбачається, що наданий позивачем розрахунок вартості пошкодженого майна, а саме шафи, підтверджується Рахунком №04/11 від 19.10.2021. Розрахунок вартості пошкодженого майна складений раніше залиття квартири, яке відбулося 10.11.2021.

Доданий до позовної заяви розрахунок матеріальної шкоди (прил.6) суд не визнає належним доказом, оскільки зі змісту зазначеного документа неможливо встановити на підставі чого зроблено розрахунок, чи дійсно проводилися вказані ремонтні роботи.

Тобто, суд позбавлений можливості встановити розмір реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також, суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, що покладає обов`язок на кожну зі сторін по наданню доказів на обґрунтування своєї позиції, в тому числі шляхом подання клопотань щодо витребування таких, чого позивачем зроблено не було.

Таким чином, позивач не надав достатньо даних в підтвердження вказаного в позовній заяві розміру матеріальної шкоди, не навів розрахунок вартості ремонтних робіт, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача, з вини відповідача, внаслідок якого було пошкоджено його майно, також вказане залиття спричинило у позивача тривалий стресовий стан та душевні переживання та призвело до необхідності вжиття додаткових заходів задля відновлення порушеного права, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 11-13, 76, 81, 89, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сум задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 суму моральної шкоди у розмірі 10000 ( десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_5 на користь держави суму судового збору у розмірі 908,00 гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлений 06 березня 2023 року.

Суддя: Т.В. ШТИХ.