ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року місто Чернівці справа № 726/952/22

провадження №22-ц/822/162/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

учасники справи:

позивач - Чернівецька міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 ,

треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 16 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді першої інстанції Байцар Л.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року позивач Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відновлення її попереднього стану.

Посилалися на те, що ОСОБА_3 12 жовтня 2021 року звернувся із заявою, в результаті чого державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель проведена позапланова перевірка, в ході якої проведене обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складено акт від 09 листопада 2021 року.

Проведеною перевіркою 09 листопада 2021 року державними інспекторами виявлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняла та використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0009 га по АДРЕСА_1 . Самовільне зайняття здійснюється шляхом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 . Вказує, що за результатами перевірки складено відповідний акт.

09 листопада 2022 року державними інспекторами складено протокол про адміністративне правопорушення та припис, якими встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 0,0009 га. по АДРЕСА_1 . На виконання постанови про адмінправопорушення від 09 листопада 2021 року за ст. 53-1 КУпАП ОСОБА_1 було сплачено штраф у розмірі 200 грн.

21 грудня 2021 року державними інспекторами знову була проведена перевірка з питань виконання умов припису від 09 листопада 2021 року, в ході якої складено акт, яким встановлено, що ОСОБА_1 не виконала умови припису, а саме: не звільнила самовільно зайняту земельну ділянку комунальної форми власності та не вжила заходів по оформленню права користування.

Вказує, що 21 грудня 2021 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою визнано винною ОСОБА_1 та накладено штраф у розмірі 850 грн., що був сплачений останньою.

10 лютого 2022 року державним інспектором проведено перевірку з питань виконання ОСОБА_1 умов припису посадової особи від 21 грудня 2021 року, в результаті якої встановлено, що остання не виконала умов припису, складено акт.

Зазначали, що ОСОБА_1 усвідомлюючи факт вчинення нею правопорушення продовжує самовільно займати земельну ділянку та не бажає звільнити її.

В лютому та березні 2022 року Чернівецька міська рада отримали листи від Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та Департаменту урбаністики та архітектури щодо вжиття належних заходів реагування.

Зазначили, що оскільки ОСОБА_1 користується земельною ділянкою за відсутності документів, правовим наслідком самовільно зайнятої земельної ділянки відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України є обов`язок відповідача повернути земельну ділянку її власнику та привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, що здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельну ділянку.

Просили зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0.0009 га, розташованої по АДРЕСА_1 (поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :49:003:0272), шляхом демонтування металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 , стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 16 листопада 2022 року позов Чернівецької міської ради задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0.0009 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :49:003:0272), шляхом демонтажу металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради 2 481 грн. судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 16 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Посилається на те, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності по частини ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Будинок АДРЕСА_1 є одноповерховим багатоквартирним будинком, в якому є шість квартир. Частина квартир перебуває у власності громадян, а також є квартира яка перебуває на балансі Чернівецької міської ради. Всі квартири мають окремі входи до своїх квартир, а квартира АДРЕСА_3 має окремий вхід за рахунок спільного входу на горище та в підвал будинку АДРЕСА_1 .

Згідно схематичного плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальна площа земельної ділянки складає 2765 кв.м., під будинком 573 кв.м. під господарськими будівлями 120 кв.м., а всього під будівлями 693 кв.м., а під двором знаходиться дві земельні ділянки 1030 кв.м., 1042 кв.м.

Вказує, що між мешканцями будинку АДРЕСА_1 склався певний порядок користування даною земельною ділянкою, спору про користування земельною ділянкою не було і тому біля входу до кожної квартири мешканці обладнали особисті простори, посадили квіти, встановили лавки для сидіння та дитячі каруселі.

ОСОБА_1 зазначає, що нею теж обладнано на земельній ділянці простір, оскільки в сім`ї виховуються діти і для їх безпеки встановила огорожу, яка не порушує права жодного із співвласників, тому що встановленою хвірточкою всі можуть користуватися.

Вказує, що спору щодо земельної ділянки не було, що підтверджується письмовою заявою мешканців від 05 жовтня 2021 року на ім`я директора ПП «Чернівцікомунбуд», з проханням допомогти вирішити питання розподілу прибудинкової території між мешканцями. Однак, вирішити таке питання не вдалось, оскільки в будинку не всі квартири приватизовані і не можливо створити громадське чи інше об`єднання для обслуговування даного будинку.

Вважає, що вона як співвласник квартири АДРЕСА_2 має право разом з іншими співвласниками користуватися земельною ділянкою і ніякого самовільного зайняття земельної ділянки не здійснювала.

Вказує, що ЧМР незаконно стверджує, що вона ОСОБА_1 самовільно захватила земельну ділянку і сплата нею штрафу не означає, що вона визнала факт самовільного захвату земельної ділянки, оскільки це підтверджує факт користування земельною ділянкою, а тому рішення про накладення штрафу вона не оскаржувала.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Чернівецька міська рада просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказала, що відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала той факт, що вона огородила та облаштувала простір поряд з багатоквартирним будинком і тому ОСОБА_1 усвідомлюючи факт вчинення нею правопорушення продовжує самовільно займати земельну ділянку та не бажає її звільнити.

Вважають рішення суду обґрунтованим, законним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказав, що він змушений був створити інший вхід через коридор ІІ, оскільки основний вхід ОСОБА_1 йому перегородила, встановивши металеву огорожу на бетонному фундаменті, а тому, не відповідають дійсності посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що встановлена нею огорожа не порушує права жодного із співвласників.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 зайняла та самовільно використовує земельну ділянку комунальної власності шляхом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті.

Зазначав, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не звернулась до органів місцевого самоврядування для оформлення права користування чи права власності на спірну земельну ділянку, а також не встановила порядок користування даної земельної ділянки зі співвласниками багатоквартирного будинку.

Вказав, що будь яких домовленостей щодо користування захопленою ОСОБА_1 земельною ділянкою між нею та ним ОСОБА_3 не було.

Вважає рішення суду обґрунтованим, законним та таким що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Департаменту житлово-комунального господарства ЧМР квартира, що знаходиться по АДРЕСА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/4: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.40).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 05 квітня 2018 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира, що знаходиться по АДРЕСА_5 , належить на праві приватної, спільної, сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с.89).

Встановлено, що згідно акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 09 листопада 2021 року №787-ДК/0180/АО/10/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 . Самовільне зайняття здійснено шляхом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 (а.с.6).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 09 листопада 2021 року №787-ДК/0780АП/09/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Протоколом про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2021 року №787-ДК/299П/07/01-21 встановлено порушення ОСОБА_1 статтей 125, 126 та п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України (а.с.8).

Приписом виданого ОСОБА_1 від 09 листопада 2021 року №787-ДК/0301Пр/03/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 . Самовільне зайняття здійснено шляхом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 (а.с.9).

Згідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 09 листопада 2021 року №787-ДК/0307По/08/01-21 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 200,00 грн., які було сплачено останньою відповідно до квитанції №36 від 09 грудня 2021 року (10, 11).

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 21 грудня 2021 року №883-ДК/0914АП/09/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 . Самовільне зайняття здійснено шляхом встановлення металевої огорожі на бетоном у фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 (а.с.13).

Протоколом про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2021 року №883-ДК/0341П/07/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги ст.188-56 КУпАП, статтей 125, 126 та п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України (а.с.15).

Приписом, виданого ОСОБА_1 від 21 грудня 2021 року №883-ДК/0342Пр/03/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 не виконала умови припису посадової особи від 09 листопада 2021 року щодо усунення порушення земельного законодавства, а саме: не звільнила самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 та не вжила заходів по оформленню права користування (а.с.14).

Згідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 21 грудня 2021 року №883-ДК/0345По/08/01-21 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн., які було сплачено останньою відповідно до квитанції від 29 грудня 2021 року (а.с.16, 17-18).

Крім того, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 10 лютого 2022 року №35-ДК/0031АП/09/01-21 вбачається, що ОСОБА_1 не виконала умови припису посадової особи від 09 листопада 2021 року щодо усунення порушення земельного законодавства, а саме: не звільнила самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 та не вжила заходів по оформленню права користування (а.с.19).

Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області від 15 лютого 2022 року №10-24-0.44-508/2-22 направлено лист до ЧМР щодо вжиття належних заходів реагування, стосовно усунення порушення земельного законодавства, а саме: звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності площею 0, 0009 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с.20).

З відповіді Департаменту урбаністики та архітектури ЧМР від 21 лютого 2022 року на звернення Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 15 лютого 2022 року вбачається, що станом на день відповіді, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не сформована, правовстановлюючі документи на землю відсутні. Звернень щодо оформлення правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку до ЧМР не надходило (а.с.21).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи оскаржуване у даній справі рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 встановила металеву огорожу на бетонному фундаменті на земельній ділянці, не маючи на те дозвільної документації, а отже земельна ділянка була самовільно захоплена по АДРЕСА_1 біля кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_1 .

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає установленим принципам і завданням цивільного судочинства, а також вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, відтак, скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 145 Конституції України та частиною четвертою статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом .

Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Згідно з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Статтею 83 ЗК України врегульоване право власності на землю територіальних громад. Так, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

З огляду на статтю 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідним органом, що здійснює функції суб`єкта права власності на земельні ділянки на території м. Чернівці є Чернівецька міська рада.

Як вбачається з матеріалів справи та чого не заперечує відповідач ОСОБА_1 земельна ділянка (поруч з кадастровим номером :49:003:0272) на АДРЕСА_1 не належить до земель приватної та державної власності, а отже, Чернівецька міська рада є власником зазначеної земельної ділянки.

Територіальна громада - це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр.

Згідно зі статтею 140 Конституції України територіальна громада - це жителі села, селища, міста чи добровільне об`єднання жителів кількох сіл у сільську громаду.

Відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України. Органи місцевого самоврядування в особі міських рад та їх виконавчих органів поєднують в собі охоронні (контрольні) функції та функції суб`єкта права власності з усіма притаманними йому правомочностями щодо володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності.

Слід дійти висновку про те, що Чернівецька міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади, членами якої є в тому числі власники квартир у житловому будинку, та діє від їх імені та в їх інтересах.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

Згідно із частиною першою статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.

Статтею 116 Земельного кодексу України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.).

Відповідно до положень ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Пунктом б. ч.1 ст.211 та ст. 212 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 920/447/18 (провадження № 12-80гс19) дійшла висновку, що відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 ЗК України).

Таким чином, право власності та право користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності виникає лише за наявності рішення компетентних органів і тільки в межах вказаних в цих рішеннях, і такі повноваження в межах міста є виключною компетенцією Ради. Тобто підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності вказаної адміністративної одиниці для громадян та юридичних осіб, як і визначення умов такого користування є відповідне рішення Ради.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 648/533/16-ц (провадження № 61-20574св19), дійшов висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим апелянтом, вона ОСОБА_1 встановила металеву огорожу на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 , де існує вхід до квартири АДРЕСА_7 .

У справі, що переглядається, встановлено, що згідно відповіді Департаменту урбаністики та архітектури ЧМР від 21 лютого 2022 року вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не сформована, правовстановлюючі документи на землю відсутні, звернень щодо оформлення правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку до Чернівецької міської ради не надходило.

Документів, що посвідчують право власності чи право користування відповідачкою ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0, 0009 га на АДРЕСА_1 передбачені ЗК України у справі немає.

Встановлено, що державний інспектор контролю за використанням та охороною земель Забленда О.О. 09 листопаді 2021 року вручив ОСОБА_1 під підпис - припис з вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га поруч з квартирою АДРЕСА_2 шляхом вжиття заходів, щодо оформлення права власності (користування) даною земельною ділянкою (а.с.9).

Вказаний вище припис відповідач ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим неодноразово Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Чернівецькій області складено відповідний акт та протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів фотофіксації, схематичного плану земельної ділянки та відеоматеріалів наданих ОСОБА_1 вбачається встановлена металева огорожа коричневого кольору поруч з квартирою АДРЕСА_2 побудована впритул до входу як в квартиру відповідачки ОСОБА_1 так і в квартиру сусіда ОСОБА_3 , чим порушені права мешканця зазначеної квартири, що стало підставою для подання численних скарг та звернень до Чернівецької міської ради та правоохоронних органів.

Наведені факти у справі, що переглядається не спростовані.

Враховуючи відсутність у ОСОБА_1 документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою на якій вона встановила металеву огорожу, а власник земельної ділянки Чернівецька міська рада заперечує проти встановлення такої огорожі, оскільки це порушує права інших осіб, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Крім цього у справі, що переглядається, використані усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, а особа, яка здійснила самочинне встановлення металевої огорожі, будь яких заходів для впорядкування землекористування не вжила та від них ухиляється.

З огляду на викладене, колегія суддів враховує, що відповідач не оформив правовідносини із міською радою щодо користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташована металева огорожа, а тому врегулювання спору шляхом досягнення угоди між сторонами неможливо.

На підставі викладеного, встановлення металевої огорожі на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста Чернівці, без дозволу власника та з явними порушеннями прав інших осіб є поведінкою, спрямованою на втручання у право власності іншої особі на шкоду її правам та охоронюваним законом інтересам.

Щодо розподілу судових витрат

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням приписів цієї норми, підстав для розподілу судових витрат немає.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 22 листопада 2022 року, залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 16 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 березня 2023 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М.Литвинюк