Справа № 574/138/22
Провадження 2/574/22/2023
У Х В А Л А

13 березня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суду Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Латишевої В.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Лішунова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області клопотання представника відповідача адвоката Лішунова Є.О. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в в и в:

В провадженні Буринського районного суду Сумської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди.

Під час судового розгляду даної справи представником відповідача ОСОБА_3 заявлено клопотання про закриття провадження у справі, в зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_1 не булла сформована. Крім того, ОСОБА_2 не може бути відповідачем у справі, оскільки земельна ділянка за вказаною адресою передавалась у користування не їй, а її чоловіку ОСОБА_4

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала клопотання свого представника, однак підтвердила, що між нею та позивачем існує спір щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Латишева В.О. заперечували протии задовлення клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на його безпідставність.

Заслухавши доводи представника відповідача та думку інших учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Як вбачається, із позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати незаконним дії ОСОБА_2 щодо самовільного зайняття земельної ділянки, площею 0,12 гектарів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та знищення зелених насаджень на вказаній земельній ділянці, зобов`я зати відповідача звільнити вказану земельну ділянку, а також стягнути з неї заподіяну матеріальну шкоду.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що між ними дійсно існує спір щодо користування вищевказаною земельною ділянкою, з приводу самовільного зайняття частини якої та знищення розташованих на ній насаджень ОСОБА_2 позивач звертався до правоохоронних органів.

Доводи представника відповідача про не сформованість спірної земельної ділянки у встановленому законом порядку не свідчить про відсутність предмета спору.

Крім того, клопотання про закриття провадження у справі заявлено на самому початку судового розгляду, на даний час судом ще не заслуховувались пояснень сторін і їх представників по суті спору та не досліджувались письмові докази у справі, а тому суд позбавлений можливості перевірити вказані обставини, що свідчить про передчасність поданого клопотання.

Таким чином, оскільки сукупність усіх наведених вище фактичних обставин не дає підстави стверджувати про відсутність між сторонами предмета спору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Лішунова Є.О. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.Р. Гук