СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/26/23
ун. № 759/1848/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Донець Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката Кравченко Вікторії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року представник заявника - ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Київській області щодо не зняття арешту, накладеного на майно належне на праві приватної власності ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 5125268; зобов`язати уповноважену особу Бородянського ВДВС у Бучанському районі Київської області МЮ України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ скасувати арешт з усього нерухомого майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бородянського РУЮ Ходорович О.М. про арешт майна боржника.

В обгрунтування скарги посилався на те, що в рамках вказаного виконавчого провадження № 5125268 державним виконавцем ВДВС Бородянського РУЮ Київської області Ходорович О.М. винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 24.09.2010р. На підставі якої було внесено запис від 30.09.2010р. за № 10307417 про обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_1 , який на той час був боржником за вказаним виконавчим провадженням, а саме накладено арешт на частку квартири по АДРЕСА_2 . 31.01.2013р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження » закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення (у редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження) та виконавче провадження № 5125268 завершено у зв`язку з закінченням строку для відповідного виду стягнення. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, а потім підлягають знищенню.

Заявник дізнався, що понад 12 років його майно було обтяжене, але жодних вимог, позовів, постанов про відкриття виконавчого провадження чи арешт майна заявник не отримував.

Починаючи з січня 2013р. державному виконавцю були відомі підстави для скасування арешту майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , але незважаючи на це державним виконавцем було проігноровано приписи ч.ч.1,2 ст. ЗУ «Про виконавче провадження», позбавляючи клієнта права розпоряджатися майном, належним заявнику на праві приватної власності. Просить задовольнити скаргу.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд скарги без її участі та просила задовольнити скаргу.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

Відповідно до ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з листа Бородянського ВДВС у Бучанському районі Київської області від 13.12.2021р. № 26339/193-28 відповідно даних АСВП встановлено, що у період з 01.03.1999 по 31.01.2013 року у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження 5125268 з примусового виконання виконавчого листа № 2А від 11.01.1991 виданого Леніградським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частини всіх видів доходу.

31.01.2013р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 6ч. 1 ст. 49 (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення). Також, повідомлено, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить три роки, а потім підлягають знищенню, у зв`язку з чим надати більш детальну інформацію не вбачається можливим.

Як вбачається із матеріалів справи (ВП-спецпідрозділ) стан виконавчого провадження - виконавчий лист від 11.01.1991 № 2А - закінчено ВП п. 6 ч. 1 ст. 49 (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Бородянського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (власник ОСОБА_1 ) накладено арешт на квартиру: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 29.11.1999р. квартира за адресою АДРЕСА_2 в рівних долях належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_1 .

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у завершеному виконавчому провадженні № 5125268, унеможливило у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна та реалізації права власності.

При цьому наявність протягом тривалого часу (майже 13 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене, суд вважає скаргу представника ОСОБА_1 обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись . ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі ст. 12, 81, 260, 448, 450, 451ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката Кравченко Вікторії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо скасування арешту майна - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Київській області щодо не зняття арешту, накладеного на майно належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в межах виконавчого провадження № 5125268.

Зобов`язати уповноважену особу Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області МЮ України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бородянського РУЮ Ходорович О.М. про арешт майна боржника (АА202520, 24.09.2010), що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко