ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Суми

Справа №591/6350/20

Номер провадження 22-ц/816/295/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2023 року про повернення позовної заяви, у складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_4 і просив визнати за ним право власності на 1/2 частину 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року відкрите загальне позовне провадження у вказаній справі з призначенням підготовчого засідання.

Також ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 і просив вселити його в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , встановити порядок володіння та користування зазначеною квартирою.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2021 року об`єднано справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення до квартири та встановлення порядку користування зі справою за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2021 року провадження по справі зупинено до залучення правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування, як процесуальних правонаступників позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , поновлено провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначене підготовче засідання.

26 липня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій вона просить визнати за нею право власності на 1/6 частину 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вселити її в зазначену квартиру (т. 1, а.с. 237-238).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2023 року повернуто ОСОБА_1 подану нею 28 липня 2022 року позовну заяву до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом та вселення до квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та прийняти нову постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводить, що суд безпідставно повернув її заяву від 26 липня 2022 року про зміну предмета позову, якою, після залучення її до участі у справі в якості правонаступника після смерті позивача ОСОБА_5 , вона підтримала позовні вимоги сина щодо визнання права власності на 1/2 частину 2-кімнатної квартири АДРЕСА_2 , та уточнивши їх, виклала свої вимоги як правонаступника. Вважає, що має право на 1/6 частину спірної квартири, тому у поданій заяві зменшила позовні вимоги та змінила підставу позову, оскільки набуття нею права на частку у спірній квартирі відбулося у зв`язку з прийняттям спадщини. Причиною зміни підстави позову є залучення судом до участі у справі трьох правонаступників позивача, між якими в рівних частинах і має бути розподілена 1/2 частина спірної квартири. Вона, як позивач у справі відповідно до вимог ст. 49 ЦПК України має право до закінчення підготовчого судового засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, а також збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Не погоджується з висновком суду, що її позовна заява не містить зміни предмета або підстав позову, а також збільшення або зменшення позовних вимог, а містить новий предмет позову з нових підстав щодо права власності в порядку спадкування.

Також вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на неможливість пред`явлення нею позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки вони є як позивачами у справі, так і третіми особами.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

У поясненнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Рижов С.Є. зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позивача ОСОБА_1 від 26 липня 2022 року фактично заявлено нові позовні вимоги з нових підстав щодо права власності в порядку спадкування, що є поданням іншого позову. При цьому зазначено про неможливість пред`явлення ОСОБА_1 позову до позивачів у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 , як процесуального правонаступника після смерті сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування (т. 1, а.с. 212).

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спадкоємцями після смерті позивача у справі ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_1 та сини ОСОБА_2 .

26 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , вселити її в зазначену квартиру (т. 1, а.с. 237-238).

У той же час, ОСОБА_5 звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вселення до квартири та встановлення порядку користування.

Первісний позов пред`являвся ОСОБА_5 з підстав захисту його прав на спільне сумісне нерухоме майно подружжя, а позов ОСОБА_1 подано з підстав визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої п. 2 ч. 2 та ч. 3, ч. 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Позов у цивільному процесі це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з вищевикладеного, складовими частинами позову є предмет, підстава, зміст.

Концепція нової редакції ЦПК полягає у підготовці позивачем саме кінцевої редакції позовної заяви, яка подається до суду, і в такому випадку суд визначає порядок її розгляду (спрощене без виклику, з викликом, загальне провадження) та враховує при вирішенні питання про такий розгляд ряд чинників (ч. 3 ст. 274 ЦПК України).

За змістом поданої до суду заяви від 26 липня 2022 року позивач не змінила предмет та підстави заявленого позову, а заявила окрему вимогу немайнового характеру визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

Доповнення позову новою вимогою є не зміною предмету позову, а є пред`явленням нового позову із іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви як зміну предмета позову.

Як вбачається, процесуальним законодавством визначено право позивача змінити або підставу, або предмет позову. Тобто позивач має право змінити один з елементів позову, одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається, оскільки в подібному випадку буде пред`явлений позов з абсолютно нових мотивів. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою відповідно до вимог ЦПК.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття позовної заяви ОСОБА_1 , поданої до суду 26 липня 2022 року, оскільки за своїм змістом, з урахуванням положень с. 49 ЦПК України, ця заява не змінює предмет або підставу позову ОСОБА_5 , а є новим позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з ухвалою суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 49 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про повернення ОСОБА_1 позивної заяви від 26 липня 2022 року.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали та підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2023 року про повернення позовної задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2023 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина