Справа № 149/3319/22
Провадження №2/149/76/23
Номер рядка звіту 44
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.2023 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л. В.,

за участю прокурора Кассая А. Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах Хмільницької міської ради, як органу управління майном КНП "Хмільницька центральна лікарня" Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.06.2022 року у справі № 149/82/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Згідно вказаного вирку встановлено, що 23.0.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_1 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2 , який від отриманих ударів помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні КНП «Хмільницька ЦЛ» . Потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Хмільницька ЦЛ» з 23.03.2022 по 08.04.2022, загальна кількість проведених ліжко-днів ОСОБА_2 у лікувальному закладі складає 15 днів, вартість одного ліжко-дня становить 3295,25 грн. Таким чином, вартість лікування ОСОБА_2 упродовж 15 ліжко-днів складає 49428, 75 грн.

Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального провадження.

Ухвалою суду від 13.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадженні та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.02.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача прокурор Кассай А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає, що суду надано достатньо доказів на підтверження позовних вимог, тому просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.06.2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців (копія на а.с. 12-13).

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 перебував на лікуванні в КНП «Хмільницька ЦЛ» , вартість 1 ліжко-дня у 2022 році складала 3295,25 грн, що в загальному склало 49428,75 грн, що підтверджується довідкою КНП «Хмільницька ЦЛ» Хмільницької районної ради № 01-11-10/1101 від 25.10.2022 (а.с. 15).

Згідно листа Хмільницької міської ради Вінницької області № 82/01-19 від 05.12.2022 встановлено, що ОСОБА_1 не здійснював відшкодуваня за лікування з 23.03.2022 по 08.04.2022 ОСОБА_2 (а.с. 18).

Згідно з ч. ч. З, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Враховуючи викладене вище, інтерес держави в даному позові виражається в інтересах частини Українського народу - членів відповідної територіальної громади.

Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У зв`язку із цим відповідач своїми діями порушив матеріальні інтереси територіальної громади м. Хмільника.

Як визначено ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вина ОСОБА_1 встановлена вироком суду, який набрав законної сили, а витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у добровільному порядку не відшкодовано.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1166, 1206 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 274, 280- 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради (, Вінницька обл., місто Хмільник, вул. Монастирська, буд. 71, р/р у Вінницькій філії АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 ) кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, у розмірі 49428,75 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2023.

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ