ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» березня 2023 року

м. Харків

справа № 626/965/20

провадження № 22ц/818/220/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , представниця позивача ОСОБА_3 ,

відповідач - Приватне аграрно-орендне підприємство «Промінь», представник відповідача Кадун П. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20 квітня 2022 року в складі судді Дудченка В.О.

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про повернення земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, який у подальшому змінив.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,90 га, кадастровий номер :14:000:0050, згідно Державного акту на землю від 27 лютого 2001 року, серія ІІ-ХР № 059867.

Зазначив, що між ним та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» у 2006 році підписано договір на передачу даної земельної ділянки в оренду строком на 12 років.

Посилався на те, що оскільки він не мав наміру продовжувати оренду надалі з Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» після закінчення дії договору, він неодноразово звертався до підприємства щодо повернення земельної ділянки, але у зв`язку з тим, що закінчення строку оренди припадало на листопад і земельна ділянка була засіяна, він був вимушений чекати закінчення сільськогосподарських робіт.

В подальшому він звернувся до підприємства з заявою про передачу земельної ділянки відповідно до акту приймання-передачі, однак відповіді не отримав. Звернувся до землевпорядної організації про встановлення меж в натурі та йому було повідомлено, що договір укладено на 25 років.

Як вбачається з інформації з Державного земельного кадастру про належну йому земельну ділянку між ним та відповідачем 23 березня 2007 року зареєстрований договір на передачу земельної ділянки площею 5,90 га, кадастровий номер :14:000:0050, в оренду терміном на 25 років, але він будь-якого договору строком на 25 років не підписував.

Зазначив, що враховуючи результати судово-почеркознавчої експертизи, викладені у висновку експерта № 16083, складеного 26 жовтня 2020 року, спірний договір оренди землі № 376 від 01 листопада 2006 року він не підписував та відповідно даний договір є неукладеним, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Одночасне визнання договору оренди неукладеним та скасування державної реєстрації договору оренди землі узгоджується з позицією Верховного Суду.

Просив зобов`язати Приватне аграрне-орендне підприємство «Промінь» повернути земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,90 га, кадастровий номер :14:000:0050, йому та скасувати запис про державну реєстрацію договору оренди землі № 376 від 01 листопада 2006 року, укладеного строком на 25 років між ним та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь», на земельну ділянку площею 5,90 га, кадастровий номер :14:000:0050, яка належить йому згідно Державного акту на землю від 27 лютого 2001 року, серія ІІ-ХР № 059867.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено, зобов`язано Приватне аграрно-орендне підприємство «Промінь» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8963 га, кадастровий номер :14:000:0050, яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 2021 року, спадкова справа № 63/2021, зареєстровано в реєстрі за № 2323, належить ОСОБА_1 ; скасовано запис про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року строком на 25 років між ОСОБА_2 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь», який зареєстрований 23 березня 2007 року за № 52 в Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис про оренду земельної ділянки площею 5,8963 га, кадастровий номер :14:000:0050, яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 2021 року, спадкова справа № 63/2021, зареєстровано в реєстрі за № 2323, належить ОСОБА_1 ; стягнуто з Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 грн та судово-почеркознавчої експертизи в сумі 5883,84 грн, а всього 6724,64 грн.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 15 вересня 2022 року заяву Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення суду Приватне аграрно-орендне підприємство «Промінь» до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив судове рішення скасувати, ухвалити нове, яким вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не звернув увагу на те, що позивачем не надано примірника спірного договору оренди, який повинен був знаходитися у нього. Зазначив, що ОСОБА_2 за життя особисто підписував додаткові угоди до договору оренди земельної ділянки, що свідчить про підтвердження умов оспорюваного договору.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Від представниці позивача 07 березня 2023 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача. Клопотань про відкладення розгляду справи на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» необхідно залишити без задоволення, заочне рішення суду залишити без змін.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 не підписував оспорюваний договір, не погоджував його умови, тому правочин є таким, що не вчинений. Також суд першої інстанції зазначив, що без скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки позивача, підставою реєстрації якого став неукладений між ОСОБА_2 та відповідачем договір оренди землі, власник майна фактично позбавлений свого права власності. Позивачем обрано правильний спосіб захисту, позов пред`явлено до належного відповідача, а тому його порушене право підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації права оренди землі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі рішення ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Кобзівської сільської ради від 27 лютого 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,90 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :14:000:0050, що розташована на території Кобзівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 336 (Державний акт на право приватної власності на землю від 22 серпня 2001 року, а.с.15).

01 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» укладено договір № 376 оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (пай) сільськогосподарського призначення площею 5,90 га, яка знаходиться на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області відповідно до кадастрового плану (схеми). Земельна ділянка належить орендодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ІІ-ХР номер 059867, виданого рішенням ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Кобзівської сільської ради від 27 лютого 2001 року, кадастровий номер земельної ділянки :14:000:0050.

Як вбачається з пунктів 3.1-3.5 вказаного договору, договір укладено сторонами терміном на 25 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення терміну, на який укладено цей договір, орендар, що належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має переважне право на поновлення договору на новий термін з орендодавцем. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити про це другу сторону щодо продовження дії договору на новий термін, не пізніше ніж за чотири місяці до його закінчення. У разі поновлення договору на новий термін, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, то за відсутності письмових заперечень орендодавця, протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені цим договором. Про намір відмовитися від подальшої передачі в оренду орендарю земельної ділянки, якщо такий намір він має, орендодавець в обов`язковому порядку в письмовій формі повинен повідомити про це орендаря у термін до 4 місяців останнього року оренди. Якщо заява про намір відмовитися від подальшої передачі в оренду земельної ділянки від орендодавця орендарю не надійшла до 1 вересня останнього року оренди, дія цього договору продовжується на наступні 25 років.

Пунктом 4.1 цього договору передбачено, що за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням 1,5% від грошової оцінки складає 885,95 грн на рік.

Пунктом 7.1 цього договору передбачено, що після припинення дії договору, у строк не більше 10 днів орендар повертає орендодавцю орендовану земельну ділянку в стані не гіршому ніж на момент її передачі від орендодавця до орендаря, придатну для її подальшого використання за цільовим призначенням.

Пунктами 14.1-14.6 цього договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Не мають права сторони відмовитись від виконання умов цього договору в односторонньому порядку. Дія договору припиняється у разі: закінчення його строку; придбання земельної ділянки у власність; рішення суду; несплата орендної плати в установлений цим договором термін; примусового викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільних потреб у порядку, встановленому законами України; ліквідації юридичної особи - орендаря. Дія договору припиняється внаслідок його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом; перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни або розірвання договору.

Сторони погоджуються з тим, що: дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження зацікавленої в цьому сторони не пізніше ніж за два місяці; будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином представниками обох сторін; в разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу зацікавленої сторони, ці питання вирішуються у судовому порядку; у разі розірвання цього договору з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення аналогічного цьому договору цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань; у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Даний договір зареєстрований у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23 березня 2007 року за № 52 (а.с.8-10).

Із акту передачі-прийому земельних ділянок вбачається, згідно з договором оренди від 01 листопада 2006 року земельна ділянка ОСОБА_2 площею 5,90 га ріллі із земель Кобзівської сільської ради передана орендарю Приватному аграрно-орендному підприємству «Промінь» згідно з планом (схемою) розміщення земельної ділянки на місцевості (а.с.11).

10 червня 2013 року між ОСОБА_2 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» укладено додаткову угоду про зміни до договору оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року, зареєстрованого 23 березня 2007 року за № 52, за якою сторони пункт 4.1 договору оренди № 376 від 01 листопада 2006 року, виклали в наступній редакції «за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 3% від грошової оцінки» (а.с.25).

01 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» укладено додаткову угоду про зміни до договору оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року, зареєстрованого 23 березня 2007 року за № 52, за якою сторони пункт 4.1 договору оренди № 376 від 01 листопада 2006 року, виклали в наступній редакції «за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 4% від грошової оцінки» (а.с.26).

01 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» укладено додаткову угоду про зміни до договору оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року, зареєстрованого 23 березня 2007 року за № 52, за якою сторони пункт 4.1 договору оренди № 376 від 01 листопада 2006 року, виклали в наступній редакції «за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 5% від грошової оцінки» (а.с.27).

01 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» укладено додаткову угоду про зміни до договору оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року, зареєстрованого 23 березня 2007 року за № 52, за якою виклали наступні пункти в такій редакції: пункт 4.1 договору оренди № 376 від 01 листопада 2006 року виклали в наступній редакції «за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 6,5% від грошової оцінки»; пункт 14.5 «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору»; доповнили договір пунктом 14.16, згідно якого орендар має право самостійно без погодження з орендодавцем підвищувати процент нарахування розміру орендної плати (а.с.27а).

01 квітня 2020 року ОСОБА_2 на адресу Приватно аграрно-орендного підприємства «Промінь» направив заяву, в якій зазначив, що між ним та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь» у 2006 році підписано договір на передачу даної земельної ділянки в оренду строком на 12 років та просив підприємство повернути йому земельну ділянку відповідно до акту приймання-передачі у зв`язку з тим, що не має наміру продовжувати оренду (а.с.7).

13 квітня 2020 року ОСОБА_2 на адресу Приватно аграрно-орендного підприємства «Промінь» направив заяву, в якій зазначив, що він не підписував договір на передачу земельної ділянки строком на 25 років і нікого на підписання договору не уповноважував. Такий оригінал договору відсутній, у зв`язку з чим просив надіслати його оригінал (а.с.6).

Із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10 квітня 2020 року № 29-20-14-2978/0/19-20 вбачається, що на земельну ділянку площею 5,9000 га з кадастровим номером :14:000:0050 у Відділі наявний договір оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року, що укладений між ОСОБА_4 та Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь», який зареєстрований в Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23 березня 2007 року за № 52, строком на 25 років (а.с.16).

Як вбачається з висновку експерта № 16083 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за цивільною справою № 626/965/20, складеного 26 жовтня 2020 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, підпис від імені ОСОБА_2 у договорі оренди земельної ділянки № 376 від 01 листопада 2006 року, зареєстрований в Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 52 від 23 березня 2007 року, розташований в графі «орендодавець ОСОБА_2 », - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с.61-63).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.110).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. 10 грудня 2021 року за реєстровим номером № 2323 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, щодо земельної ділянки, місце розташування територія Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області, площею 5,8963 га, склад угідь рілля 5,8963 га, цільове призначення земельної ділянки: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, склад угідь рілля, форма власності приватна, кадастровий номер :14:000:0050 (а.с.120).

Аналогічне вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 289640554 від 10 грудня 2021 року (а.с.120 зворот).

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 .

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За правилами статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену у договорі оренди земельної ділянки) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 4-499цс19).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

У пункті 7.27 постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

У пункті 71 постанови від 23 листопада 2021 року Велика Палата Верховного Суду уточнила вказаний висновок, виклавши його перше речення так: зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками.

Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , який є правонаступником померлого ОСОБА_2 , звернувся, зокрема, з вимогою про повернення спірної земельної ділянки, посилаюсь на те, що спірний договір ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підписував, умови його не погоджував, тому відповідач безпідставно вказує на виникнення між сторонами прав та обов`язків за спірним правочином, посилаючись на умови договору, підписаного невстановленою особою замість ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ці вимоги ОСОБА_1 підтверджує висновком експерта, з якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2 , розташований в графі «орендодавець ОСОБА_2 , - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Установивши факт не підписання ОСОБА_2 договору оренди спірної земельної ділянки від 01 листопада 2006 року з Приватним аграрно-орендним підприємством «Промінь», що свідчить про неукладеність цього договору, відсутність волевиявлення власника на передачу в оренду земельної ділянки та безпідставність користування відповідачем майном, яке належить позивачу на праві власності, а також врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для усунення позивачу перешкод у користуванні та розпорядженні належним йому майном шляхом зобов`язання повернення спірної земельної ділянки.

Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення такої земельної ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі № 637/239/14-ц (провадження № 61-27906св18), від 23 вересня 2020 року у справі № 396/1857/16-ц (провадження № 61-17729св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 598/538/19-ц (провадження № 61-9846св20), від 22 вересня 2021 року у справі № 610/3162/18-ц (провадження № 61-5373св21), від 12 вересня 2022 року у справі № 478/1039/20 (провадження № 61-19079св21), від 15 вересня 2022 року у справі № 399/590/20 (провадження № 61-1491св22), від 27 червня 2022 року у справі № 144/338/18 (провадження № 61-3598св22).

Щодо позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено судами, договір оренди землі від 01 листопада 2006 року зареєстрований у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23 березня 2007 року за № 52.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Власником спірної земельної ділянки, кадастровий номер :14:000:0050, є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. 10 грудня 2021 року за реєстровим номером № 2323, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 289640554 від 10 грудня 2021 року, що відповідає вимогам ЦК України, ЗК України.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Разом з тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею 5,90 га, кадастровий номер № :14:000:0050, яка розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, реєстрація права оренди Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди ОСОБА_2 фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди (запису про проведену державну реєстрацію), проведеної Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» щодо земельної ділянки площею 5,90 га, яка належить ОСОБА_1 та розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що позивачем не надано примірника спірного договору оренди, тому в задоволенні позову необхідно відмовити, судова колегія відхиляє, оскільки оригіналу договору, який був предметом спору та експертного дослідження, у ОСОБА_2 і не могло бути, оскільки він його не підписував і про існування його ОСОБА_2 не було відомо.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 за життя особисто підписував додаткові угоди до оспорюваного договору оренди земельної ділянки, що свідчить про його обізнаність щодо оспорюваного договору судова колегія також відхиляє, оскільки зміни в оспорюваному договорі стосувалися підвищення розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту, процентів нарахування розміру орендної плати та нової підстави, що не передбачала зміну або розірвання договору. Жодного договору або додаткового договору щодо нового строку дії договору між ОСОБА_2 та підприємством не укладалося.

Таким чином наведені в обґрунтування апеляційної скарги доводи не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 07 березня 2023 року.