Ухвала

Іменем України

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 175/5317/21

провадження № 61-2929ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого

2023 року у складі колегії суддів Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу

Нощенко Н. М. про визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

17 січня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

13 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження.

На виконання ухвали суду позивач через канцелярію суду надав уточнену позовну заяву з додатками та докази сплати судового збору. У підготовчому засіданні позивач та представник позивача просили прийняти уточнений позов до розгляду після усунення недоліків. Представник відповідача просила залишити позов без розгляду у зв`язку з неусуненням недоліків.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

31 січня 2023 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви. Прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що позивач у визначений судом термін усунув недоліки, надав у порядку статті 49 ЦПК України уточнену позовну заяву з додатками та підтвердженням сплати судового збору. Відповідно до ч. 12 ст.187 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року повернуто.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що оскаржена ухвала суду не входить до переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, що зазначені у частині першій статті 353 ЦПК України, тому апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала

02 березня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року.

Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що суд апеляційної інстанції обґрунтував повернення апеляційної скарги тим, що стаття 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, тому вказана ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Скаржник зазначає, що оскаржена ухвала є ухвалою про визначення розміру судових витрат, яка відповідно до встановленого переліку статті 353 ЦПК України підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження

№ 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження

№ 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З урахуванням того, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви та прийняття уточненої позовної заяви не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду в апеляційному порядку (частина перша статті 353 ЦПК України), нею не вирішувалось питання визначення розміру судових витрат, Дніпровський апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 .

Результат аналізу змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від

19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого

2023 року у справі № 175/5317/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат