Провадження №6/760/447/23
Справа №760/6116/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши подання головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Цапенко Світлана Миколаївна про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Солом`янського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Цапенко С.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у державного виконавця Солом`янського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Цапенко С.М. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва № 760/6116/21 виданого 13.07.2022 про стягнення з ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

Зазначає, що 04.08.2022 державним виконавцем Ященко Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

04.08.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Окрім того, вказує, що в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 проведено наступні дії.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження направлено запити до ДФС, МВС.

03.08.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

27.06.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді ДФС наявні відкриті рахунки боржника в АТ "БАНК СІЧ", ПАТ "КБ" АКОРДБАНК", АТ КБ"ПРИВАТБАНК", 18.04.2022, 06.07.2022, 17.07.2022 направлено платіжні вимоги до АТ "БАНК СІЧ", ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК".

Кошти на депозитний рахунок Відділу не надходили.

Згідно повідомлення АТ КБ"ПРИВАТБАНК кошти на рахунках боржника відсутні.

29.06.2022 державним виконавцем направлено виклик керівнику підприємства.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходом державного виконавця за адресою: м.Київ, вул.Пітерська, 5-А, пр.-т Повітрофлотський, 66-Л від 18.07.2022 боржника не розшукано, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено,про що складено акти державного виконавця.

Згідно відповіді МВС України у м. Києві №140851697 відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Керуючись ст. 56 Закону державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

Державним виконавцем направлено повторно запити до ДФС, МВС. Згідно витягу з реєстру емітентів цінних паперів, інформація щодо боржника відсутня.

Згідно витягу з реєстру сільськогосподарська техніка, машини, устаткування за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді МВС №152348738 від 07.12.2022 в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно відповіді ДФС нові рахунки боржником не відкривались.

Згідно відповіді АТ «Приватбанк» кошти на рахунку боржника відсутні.

Державним виконавцем направлено платіжні вимоги до до АТ "БАНК СІЧ", ПАТ "КБ "АКОРДБАНК" щодо списання коштів.

Згідно відомостей Єдиного державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» с Затворний Дмитро Олександрович, на виклики державного виконавця жодного разу не з?являвся, від сплати боргу ухиляється, на зв?язок жодного разу не виходив.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи що керівник ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» Затворний Д.О. ухиляється від свого зобов`язання, щодо виконання судового рішення державний виконавець звернувся до суду з поданням тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон керівника ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» ОСОБА_1 без вилучення паспорту громадянина України.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець Солом`янського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Цапенко С.М. до суду не з`явилася. Суд, з урахуванням вимог ч. 13 ст. 7 та ст. 441 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд даного подання за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Обмеження на виїзд боржника з України являє собою втручання в право покидати країну гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, Європейський Суд з прав людини розглядає такі питання: чи було втручання передбачено законом, переслідувало воно одну чи декілька законних цілей і, чи було воно необхідним в демократичному суспільстві.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria) рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03) Європейський суд визначив ці загальні стандарти щодо права на свободу пересування.

Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: ґрунтуватися на національному законі; переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У цій справі Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, національні суди зобов`язані забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну, було виправданим та пропорційним за будь яких обставин.

Влада не може застосовувати довготривалі строки заходів, які обмежують свободу пересування особи, без регулярної перевірки їх обґрунтованості, що повинні здійснюватися судами в останній інстанції для того, щоб забезпечити гарантії незалежності та неупередженості процедури обмеження права виїзду особи за межі країни.

Беручи до уваги те, що національні суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, Протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права в України, суд при вирішенні питання про обмеження свободи пересування, в межах своїх дискреційних повноважень, перевіряє критерії для такого втручання, а саме: на відповідність національного закону, в якому повинні міститися межі втручання в свободу пересування, в розумінні поняття «закон» Європейським Судом, на відповідність цілі втручання - захист прав іншої особи, в даному випадку банку, засобам, які використані приватним виконавцем, з урахуванням співмірності цілі втручання застосованим ним заходам, що є необхідним в демократичному суспільстві.

Захищаючи права одних осіб суд не вправі порушувати права інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням або рішенням інших органів та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тож законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (дія непереборної сили, події тощо).

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень виконавця.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

В силу ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Цапенко С.М. перебуває виконавче провадження № 69556514 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва № 760/6116/21 виданого 13.07.2022 про стягнення з ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» на користь ОСОБА_2 заборгованості з орендної плати в сумі 64 853,46 грн., 3% річних в сумі 614,91 грн., вартості обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом у сумі 277 431 грн., витрат на правничу допомогу в сумі 12 500 грн., судового збору у розмірі 3 428,99 грн.

04.08.2022 державним виконавцем керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань станом на 25.05.2023 керівником ТОВ "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА", адреса: м. Київ, вулиця Пітерська, 5-А, , є ОСОБА_1 .

Державний виконавець посилається на умисне ухиляння керівника ТОВ "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА" Затворного Д.О. від виконання зобов`язань в рамках виконавчого провадження № 69556514 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва № 760/6116/21 виданого 13.07.2022, що ускладнює та перешкоджає виконанню відповідного рішення.

Однак, виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_1 направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження, а також доказів її отримання останнім.

Обгрунтовуючи подання, державний виконавець зазначає, що в рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем НОМЕР_1 направлялись виклики керівнику ТОВ "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА" - Затворному Д.О.; здійснювався вихід державного виконавця за адресою боржника, за результатом якого боржника не розшукано, майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено; вчинялись дії щодо розшуку майна боржника.

Однак, суд звертає увагу, що такі дії вчинялись в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1, а будь-яких доказів того, що виконавче провадження № 69556514 перебуває в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1, матеріали подання не містять.

Окрім того, згідно акту головного державного виконавця Цапенко М.М. від 18.07.2022, вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого документу №910/15450/21 від 04.10.2021, виданого Господарським судом м.Києва, виконавцем було здійснено вихід за адресою: м.Київ, вул.Пітерська, 5-А, АДРЕСА_2 , в результаті якого, боржника не розшукано, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Однак, матеріали подання не містять будь-яких відомостей щодо знаходження ТОВ "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА" чи керівника ТОВ "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА" Затворного Д.О. за даною адресою.

Також, суд звертає увагу, що згідно акту головного державного виконавця Цапенко М.М. від 18.07.2022, вихід виконавця було здійснено при примусовому виконанні виконавчого документу №910/15450/21 від 04.10.2021, виданого Господарським судом м.Києва, однак, в силу положень ч.4 ст.441, ст. 446 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, який є стороною виконавчого документа, виданого Господарським судом м. Києва, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, виконавець не надає будь-яких доказів на підтвердження того, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника про необхідність з`явитись до приватного виконавця, що боржник отримував чи відмовлявся від отримання викликів, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

Вбачається, що доказів того, що ОСОБА_1 відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення з заборгованості, державним виконавцем суду не надано.

У поданні також зазначено, що державним виконавцем направлялись запити до ДФС, МВС України у м. Києві, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, АТ "БАНК СІЧ", ПАТ "КБ" АКОРДБАНК", АТ КБ"ПРИВАТБАНК", проте наявність у боржника доходів або майна не встановлено.

Разом з тим, не є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутність інформації про наявність у нього майна, на яке можна звернути стягнення.

При цьому, у подані приватним виконавцем не вказано в чому полягає навмисне чи інше свідоме невиконання ОСОБА_1 зазначених обов`язків, не зазначено та не долучено жодних доказів, які б свідчили, що боржник навмисно, свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього відповідним рішенням, при цьому, маючи змогу виконати таке зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин. Матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання зобов`язання та намагається виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності, чи вчиняє дії щодо приховання свого майна, у суду відсутні підстави для висновку про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, а відтак й відсутні законні підстави для задоволення подання і тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Крім того, у поданні не обґрунтовано яким чином вирішення питання про заборону боржникові виїзду за межі України ОСОБА_1 сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України з метою невиконання цього рішення. Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України без вилучення паспортного документа, у зв`язку із чим подання приватного виконавця не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Солом`янського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Цапенко Світлана Миколаївна про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.А. Усатова