Справа № 509/1154/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія» заінтересована особа ОСОБА_1 про визнання постанови старшого державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. від 02.08.2022 року в рамках ВП № 69441565 неправомірною та скасувати її,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ООЕК» звернувся до суду зі скаргою, в якій просив постанову Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 69441565 від 02.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження визнати неправомірною та скасувати її, а також зобов`язати державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відновити виконавче провадження по виконанню судового наказу № 509/1154/22 від 28.03.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ООЕК» суми боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 9 546, 36 грн. та судового збору 248,10 грн.

Заявлені вимоги за скаргою обґрунтовує тим, що 17.06.2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано судовий наказ № 509/1154/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ООЕК» суми боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 9 546, 36 грн. та судового збору 248,10 грн. 20.06.2022 року зазначений наказ був направлений на примусове виконання до Овідіопольського ВДВС. 09.02.2022 року згідно запиту на електронну адресу ТОВ «ООЕК» надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження. При ознайомленні з матеріалами ВП стало відомо, що 02.08.2022 року старшим державним виконавцем Овідіопольського районного ВДВС у Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із ти, що боржник померла, актовий запис № 14 від 15.02.2013 року. При винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 69441565 від 02.08.2022 року державний виконавець керувався п.3 ч.1 с.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Проте сторона заявника вважає, що правовідносини що склалися між боржником та стягувачем допускають правонаступництво, адже до спадкоємця переходять обов`язки відшкодувати майнову шкоду (збитки), які були завдані спадкодавцем. Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Також заявник вказує, що правовідносини між стягувачем та боржником допускають правонаступництво, оскільки не пов`язані особистими немайновими правами особи. При цьому державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника як сторони виконавчого провадження її спадкоємцями. Не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесену постанову про закриття виконавчого провадження. Оскільки закінчення виконавчого провадження № 69441565 на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону, без здійснення виконавцем заходів щодо розшуку правонаступників боржника є незаконним, постанова старшого державного виконавця Відвічук К.Г. № 69441565 від 02.08.2022 року підлягає скасуванню, тому і звернулися до суду зі скаргою.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.03.2023 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд у відкритому судовому засіданні.

Представник ТОВ «ООЕК» в судове засідання не з`явився, 22.03.2023 року на електронну пошту суду надіслав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду не прибув, заступником начальника відділу Захаровою Б.Ю. до суду подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, також просила відмовити в задоволенні скарги. Відзив до суду було подано, відповідно до якого зазначено, що після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник помер. 02.08.2022 року керуючись вимогами п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Після отримання примірника скарги на дії державного виконавця, 28.02.2023 року начальником відділу здійснено перевірку виконавчого провадження та винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою дії старшого державного виконавця Відвічук К.Г. при виконанні виконавчого провадження № 69441565, визнано такими, що проведені без порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. У відзиві також зазначено, що на даний час ч.3 п.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає проведення виконавчих дій у відношенні боржника фізичної особи, щодо встановлення правонаступництва (крім юридичних осіб). Крім того, процесуальне правонаступництво підлягає застосуванню в тому разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у справі. ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Скаргу вважають безпідставною, та такою що не підлягає до задоволення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності заявника по скарзі - стягувача та державного виконавця, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженнями вказаних осіб.

Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши скаргу заявника, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали виконавчого провадження, витребувані судом у державного виконавця, у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Відповідно до статті 447 та частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Так, згідно з п.1 ч.4 ст.54 закону №2453-VI суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати й вирішувати справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст.2 вказаного закону суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

23.03.2022 року ТОВ «ООЕК» в особі представника звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 9 546,36 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 248,10 грн.

28.03.2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області видано судовий наказ № 509/1154/22 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 9 546,36 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 248,10 грн.

ТОВ «ООЕК» за вих. № 377 від 21.06.2022 року направили на адресу Овідіопольського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 509/1154/22 від 28.03.2022 року.

Вказана заява була отримана відділом 18.07.2022 року, та 19.07.2022 року старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 69441565 з примусового виконання судового наказу № 509/1154/22 від 28.03.2022 року. Виконавцем також були винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, здійснено виклик боржника. В подальшому відповідно до повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть було встановлено, що ОСОБА_1 померла, про що було складено актовий запис № 114 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області.

02.08.2022 року старшим державним виконавцем відділу було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

За вих. № 16115 від 02.08.2022 року вищевказана постанова була направлена до ТОВ «ООЕК» для відома.

З матеріалів скарги слідує, що предметом оскарження у справі є неправомірна постанова старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 69441565 від 02.08.2022 року, яка полягає у тому, що державним виконавцем не було здійснено заходів щодо розшуку правонаступників боржника який помер, та не залучено правонаступників до провадження.

Суд зазначає, що представник ТОВ «ООЕК в своїй скарзі посилається на норму Закону України «Про виконавче провадження», а саме п.3 ч.1 ст. 39 даного Закону, та викладає її в такій редакції: "Виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва".

Однак, Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, в редакції чинній на час вчинення державним виконавцем процесуальної дії, містить вказану скаржником норму іншого змісту, а саме: "Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника." (п.3 ч.1 ст. 39 даного Закону).

Натомість правова норма, яка заначена в скарзі представника ТОВ "ООЕК" містилася в п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, який втратив чинність 05.01.2017 року на підставі Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» було закрито виконавче провадження в зв`язку зі смертю боржника, є безпідставним, оскільки вказана процесуальна дія вчинена державним виконавцем у межах вказаного закону - на підставі ч.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» .№ 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Тому доводи представника скаржника ТОВ "ООЕК" є необгрунтованими, підстави для задоволення скарги відсутні, а дії державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2022 року ВП №69441565 є правомірними.

Державний/приватний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і виконачий документ (лист) предъявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов`язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з наведених міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав заявника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 450, 451, ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 25, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія» заінтересована особа ОСОБА_1 про визнання постанови старшого державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. від 02.08.2022 року в рамках ВП № 69441565 неправомірною та скасувати її - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, відповідно до ст.354 ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, відповідно до ст.273 ЦПК України.

Головуючий: Є. М. Панасенко