Справа №351/1714/22
Номер провадження №2/351/161/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

за участі секретаря - Томюк С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , органу опіки і піклування Заболотівської селищної ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи - органу опіки і піклування Снятинської міської ради про визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ним та відповідачкою 10.07.2006 р було зареєстровано шлюб. При цьому у позовній заяві позивач повідомив, що звернувся із позовом про розірвання шлюбу. У сторін за час перебування у шлюбі народилось двоє дітей - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач стверджує, що відповідачка має намір виїхати за межі України. Він повністю утримує, дбає та займається вихованням дітей, а тому вважає, що діти мають проживати саме з ним.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Позивач пояснив, що діти проживають разом із ним. Також повідомив, що він працює підсобним робітником на ремонтно-будівельних роботах та періодично виїжджає за межі області. ОСОБА_1 в ході судового розгляду, відповідаючи на запитання, повідомив, що дійсно молодший син є малолітнім та потребує особливої уваги зі сторонни матері. На час його відсутності синами буде опікуватись його матір ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Чому сини мають проживати саме з ним позивач не зміг пояснити. Позивач та його представник в ході судового розгляду повідомили, що судової справи або судого рішення про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами, немає.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що живе із матір`ю в АДРЕСА_1 та працює у м. Снятин на приватній пекарні, хоче що б діти жили з нею.

Неповнолітній ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що хоче жити з батьком, де він зараз і мешкає.

Малолітній ОСОБА_4 сказав, що хоче жити з батьком, де він зараз мешкає. Проте хоче також бачити маму.

Представник Служби у справах дітей Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, щов задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 10.062006 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У позивача та відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у позивача та відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Згідно висновку органу опіки і піклування Заболотівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Заболотівської селищної ради від 31.01.2023 р. № 448-32/2023, зокрема вбачається, що було проведено обстеження умов проживання за місцем реєстрації сторін та дітей за адресою: АДРЕСА_1 . Також було проведено обстеження за місцем фактичного проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому було встановлено, що у вказаному будинку проживає лише матір відповідачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6.

У підсумку орган опіки і піклування встановив, що ОСОБА_3 зареєстрована з дітьми та чоловіком у АДРЕСА_1 . Відомостей про її проживання біля матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 жодним чином не підтверджені, наявна розбіжність у свідченнях подружжя щодо часу окремого проживання та інші обставини, можуть свідчити про подання завідомо неправдивих відомостей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , приховання їх реальних намірів. Враховуючи вищенаведене, та те, що у Снятинському районному суді слухається справа про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України, орган опіки і піклування не може надати повний, всебічний, обєктивний висновок по даній справі та вважає за доцільне залишити дане питання на розгляд суду.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

Згідно ст.160 ч.2 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.161 ч.2 СК України, суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При визначенні місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , суд враховує усталену практику, відповідно до якої кожен із батьків має рівне право на виховання та проживання з дитиною.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до п.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд бере до уваги те, що йому виповнилось 15 років. Таким чином неповнолітній ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЦК України має вільно обирати собі місце проживання. А тому позовна вимога про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 з батьком не підлягає до задоволення.

Щодо вирішення питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , суд бере до уваги його дитячий вік, особливу потребу саме у материнському піклуванні та вихованні, часту відсутність за місцем проживання позивача через роботу. Суд враховує інформацію органу опіки і піклування, викладену у висновку, про те, що окреме проживання сторін не підтверджене, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приховують реальні наміри.

Одночасно позивачем не надано належних доказів підтвердження припинення шлюбних відносин та розірвання між сторонами шлюбу.

Враховуючи вищенаведене, а також пред`явлення ОСОБА_1 обвинувачення у кримінальному провадженні № 000146 за ознаками злочину, передбаченого ст.. 336 КК України, оголошення на території України військового стану, суд приходить до переконання про те, що проживання малолітнього із батьком не буде найбільше відповідати інтересам дитини, що не узгоджується із вимогами Декларації прав дитини. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком не підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.18,19, 141,161,171 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ігор СЕГІН