КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Василишин В.О.
Єдиний унікальний номер справи № 361/9201/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/2576/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Хаус», ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи, які не заявляють самостійних щодо предмета спору Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

В обґрунтування вимог зазначив , що 15 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 1274 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1185430,28 грн на користь ТОВ «ФК«ІНВЕСТ ХАУС», яке є правонаступником за кредитним договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» на підставі Договору про відступлення права вимоги №GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року.

За умовами кредитного договору № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року ПАТ «КБ «Надра» надав позику на суму 27582,97 доларів США на придбання автомобіля, з виплатою процентів , строком до 20 серпня 2014 року. За період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року сума заборгованості складає 1185430, 28 коп, до якої входить сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 602262, 03 грн , сума заборгованості за відсотками у розмірі 582868, 25 грн, сума плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 300 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. 07 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63249643 з виконання виконавчого напису № 1274 від 15 червня 2020 року про стягнення грошових коштів 1185430 грн. 28 коп.

Оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства і є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що заборгованість не є безспірною, пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчих написів.

У прохальній частині позову просив -

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1274 від 15 червня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. щодо стягнення із нього грошових коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у сумі 1185430 ,28 грн .

В подальшому , 04 травня 2021 року ,представник позивача подав до суду заяву про зміну підстав позову шляхом їх доповнення. У даній заяві зазначено, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. без наявних правових підстав. Так , кредитний договір, за яким відповідач має намір стягнути грошові кошти, не посвідчений нотаріально, крім того, додатковою обставиною для доповнення позову є не набуття відповідачем права вимоги до позивача за кредитним договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року. Відповідачем не надано на підтвердження переходу від ПАТ «КБ «Надра» права вимоги до позивача, документом первісного бухгалтерського обліку не підтверджено рух майна-права вимоги від ПАТ «КБ «Надра» до відповідача.

Договір відступлення права вимоги № GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року не підтверджує наявність у відповідача права вимоги до позивача та те, що він є належним кредитором. У відповіді на адвокатський запит № 4065 від 26 січня 2021 року відсутній додаток №1 до договору № GL2N79275_266ПВ, в якому має бути зазначено перелік осіб та договорів за якими до відповідача переходить право вимоги. У пункті 4 договору № GL2N79275_266ПВ зазначено, що за відступленням права вимоги за основним договором відповідно до договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 2099324,12 грн . Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності договором. Доказів оплати відповідачем на користь ПАТ «КБ «Надра» 2 099324, 12 грн до моменту укладення договору № GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року не надано.

Від ТОВ « Інвест Хаус» 07 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву . У відзиві зазначено , що 20 серпня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 830/РП/65/2007-840, за яким ОСОБА_1 надано кредит на суму 27582,97 доларів США.

Між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК«ІНВЕСТ ХАУС» 02 березня 2020 року укладено договір про відступлення права вимоги №GL2N79275_266ПВ, за яким ТОВ «ФК «ІНВЕСТХАУС`є правонаступником (новим кредитором) за кредитним договором №830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року. Заборгованість з даним договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані і не виконуються.

Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 15червня 2020 року вчинено виконавчий напис № 1274 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором.

На вчинення виконавчого напису нотаріусу надавались документи, які підтверджують безспірність списання заборгованості: оригінал договору № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року, копію договору факторингу, за яким до ТОВ «ФК«ІНВЕСТ ХАУС» перейшло право вимоги за договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року, розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, засвідчений стягувачем. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Нормами чинного законодавства не передбачено зобов`язання нового кредитора повідомляти боржника про відступлене право вимоги, а також не міститься строку такого повідомлення.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. 07 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63249643 з виконання виконавчого напису № 1274 від 15 червня 2020 року.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, представник відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»- Семченкова Н.С. вважала, що суд має виходити з принципу диспозитивності. Позивачем не надано доказів щодо підтвердження здійснення ним таких витрат. У прохальній частині позову не зазначено про вимоги зі стягнення витрат на адвоката. Заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 44000 грн. , за виключенням судового збору, є не доведеною, є завищеною, необґрунтованою та не співмірною. Позовна заява з визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є шаблонною, нескладною, із наявністю значної судової практики та справ із зазначеного питання. Відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач разом із позовом , 12 січня 2021 року подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2021 року вжито заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 15 червня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., який зареєстрований в реєстрі № 1274, щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості у розмірі 1185430,28 грн до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 361/9201/20.

Від представника позивача-адвоката Сидоренка В.А. 30 вересня 2021 року до суду надійшло клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі фактично понесених 42000 грн та 40062 грн. гонорару успіху. До клопотання долучено докази з детальним описом робіт, виконаних адвокатом для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу. В обґрунтування зазначалось, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» 07 грудня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги № 114-С, додаток №1 з конкретизацією предмету правової допомоги, погодженням розмірів гонорару, тарифікацією години представництва в суді, розміром гонорару успіху. Між позивачем та Об`єднанням 21 вересня 2021 року укладено акт № 4 до договору та додатку № 1, в якому зафіксовано передання правничої допомоги у розмірі 42000 грн,фактично оплаченою ОСОБА_1 протягом грудня 2020 року- березня 2021 року, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. На обсяг правової допомоги вплинула також процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи, а також систематичне підвищення кваліфікації адвокатом, який надавав правову допомогу в межах даної справи, що підтверджується відповідними сертифікатами. Зазначалось також, що для позивача має істотне значення результат розгляду цієї справи через реальну загрозу позбавлення права власності на транспортний засіб, який відповідач мав намір реалізувати через незаконний виконавчий напис на публічних торгах. Клопотання про огляд оригіналів письмових доказів, поданих відповідачем, поновлення строку для надання такого клопотання. А також клопотання про залишення без розгляду відзиву відповідача з усіма додатками, як поданого з пропуском строку, зазначеного в ухвалі суду від 06 січня 2021 року, в якій на подання відзиву надавався строк до 06 квітня 2021 року. Згідно з частинами першою, другою статті 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім передбачених Кодексом випадків. При поданні відзиву відповідач не ставив питання поновлення строку та не доводив підстав поважності пропуску строку, про існуючий спір відповідачу було достеменно відомо про існуючий спір, оскільки представником відповідача подавалось клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване в суді 09 квітня 2021 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича від 15 червня 2020 року за реєстраційним номером 1274 про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у сумі 1185430 ,28 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн , та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду змінити в частині мотивації та встановлених обставин, що стали підставою для задоволення позову. Скасувати рішення в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу і в цій частині ухвалити рішення про стягнення 82 062 грн витрат на професійну правничу допомогу .

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ІНВЕСТ ХАУС» просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутих витрат на правовоу допомогу із 17 000 грн до 5000 грн .

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 02 березня 2023 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження не надходило. Представник позивача приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції .Представник ТОВ « «Інвест Хаус» направив заяву про розгляд справи у його відсутність , в якій підтримав свою апеляційну скаргу .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що інші особи, які приймають участь у розгляді справи повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, відсутні підстави вважати поважними причини їх неявки до суду .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задовленню частково , апеляційна скарга ТОВ « ІНВЕСТ ХАУС» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив , що 15 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ЛичукомТ.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1274, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ІНВЕСТ ХАУС`заборгованості за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року у розмірі - 1185430,28 грн за кредитним договором № 830/РП/65/2007-840 від 20 серпня 2007 року та договорами про відступлення права вимоги № GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року, за якими право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ІНВЕСТХАУС`від ПАТ «КБ «Надра».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. від 07 жовтня 2020 року відкрито виконавчі провадження № 63249643 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1274 від 15 червня 2020 року.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 50 Закону України«Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України№ 296/5від 22лютого 2012року.

Зокрема, згідно із Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172від 29 червня 1999року .

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

З огляду на вказане , пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за №2693 від 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», визнано незаконним та нечинним.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року в справі №754/9711/14-ц зробив висновок, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 07 лютого2 018 року ( справа № 204/4071/14-ц), від 23 січня 2018 року ( справа № 310/9293/15-ц) та постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року ( справа № 6-887цс17).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Суд встановив , що договір між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладений 20 серпня 2007 року. Вчинення оспорюваного виконавчого напису відбулося 15червня 2020 року , тобто з пропуском строку, в межах якого він міг бути вчинений.

З урахуванням встановлених обставин, првилним є висновок суду ,що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду за заначені висновки суду касаційної інстанці, обгрунтованим є висновок суду , що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 1274 від 15 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, оскільки стягнення відбулося поза межами строку позовної давності.

Висновок суду першої інстанції, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача, повністю охоплюють відповіді на вимоги заявлені позивачем , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними .

Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов цілком обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, частково задовольняючи вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не врахував такого, і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона позивача просить стягнути із відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі - фактично понесених 42000 грн та 40062 грн гонорару успіху.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 12 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу, пов`язані із розглядом позову .

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, представник позивача надав суду: укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» 07 грудня 2020 року договір про надання правової допомоги № 114-С, додаток №1 з конкретизацією предмету правової допомоги, погодженням розмірів гонорару, тарифікацією години представництва в суді, розміром гонорару успіхув сумі 40 000 грн .. Крім того між позивачем та Об`єднанням 21 вересня 2021 року укладено акт № 4 до договору та додатку № 1, в якому зафіксовано передання правничої допомоги у розмірі 42000 грн,фактично оплаченною ОСОБА_1 протягом грудня 2020 року- березня 2021 року, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. На обсяг правової допомоги вплинула також процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи, а також систематичне підвищення кваліфікації адвокатом, який надавав правову допомогу в межах даної справи, що підтверджується відповідними сертифікатами. Зазначалось також, що для позивача має істотне значення результат розгляду цієї справи через реальну загрозу позбавлення права власності на транспортний засіб, який відповідач мав намір реалізувати через незаконний виконавчий напис на публічних торгах. Клопотання про огляд оригіналів письмових доказів, поданих відповідачем, поновлення строку для надання такого клопотання. А також клопотання про залишення без розгляду відзиву відповідача з усіма додатками, як поданого з пропуском строку, зазначеного в ухвалі суду від 06 січня 2021 року, в якій на подання відзиву надавався строк до 06 квітня 2021 року. Згідно з частинами першою, другою статті 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім передбачених Кодексом випадків.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд першої інстанції , розподіляючи витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, не враховував, що позов задоволений в повному обсязі

За таких обставин, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання адвоката Сидоренко В.А. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та ухвалення в цій частині рішення , яким стягнути із ТОВ «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в ромірі 82 062 грн.

З огляду на задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі, доводи апеляційної скарги ТОВ «Інвест Хаус» в цій частині є безпідставними і заперечення щодо зменшення розміру витрат колегія суддів вважає надуманими.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що рішення в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а в частині вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу слід змінити.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України , суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Хаус» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2022 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути із ТОВ «ІНВЕСТ ХАУС» на користь ОСОБА_1 82 062 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: