ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3317/22

Провадження № 22-ц/4820/653/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року, суддя Козачук С.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконне рішення та бездіяльність начальника Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Репецької Юлії Леонідівни та державного виконавця Третяченко Сергія Анатолійовича у виконавчому провадженні,

встановив:

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою, в якій просила визнати неправомірним рішення та бездіяльність начальника Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Репецької Ю.Л. щодо не вчинення нею дій, направлених на зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №26242808; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Третяченка С.А. щодо не вчинення ним дій, направлених на зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №26242808; зобов`язати посадових осіб Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешт з усього майна боржника ОСОБА_1 , що накладений в межах виконавчого провадження №26242808 (реєстраційний номер обтяження 11139810), скасувати інші вжиті посадовими особами Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заходи примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №26242808, а також здійснити інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги зазначила, що згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.05.2011 року на все її нерухоме майно накладено арешт постановою державного виконавця Третяченка С.А. у виконавчому провадженні №26242808.

У Шепетівському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебувало 3 виконавчих провадження, боржником у яких була ОСОБА_1 , зокрема, виконавче провадження №26242808 від 04.05.2011 року по виконанню виконавчого листа №2-7, виданого 05.04.2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Універсал Банк» заборгованості в сумі 14408,66 доларів США, що за курсом НБУ на дату винесення рішення становило 114558,93 грн., судового збору в розмірі 805,37грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

В даному виконавчому провадженні 04.05.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, якою наклав арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 і яка стала підставою для реєстрації обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 11139810.

28.10.2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, але стягувач в строк до 28.10.2012 року його повторно до виконання не пред`являв.

З моменту закінчення виконавчого провадження №26242808 строки пред`явлення виконавчих документів до виконання сплинули.

Натомість, факт обтяження належного їй на праві власності майна власності є втручанням у вільне володіння, користування та розпорядження її майном, які захищені Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень та сплив трьох років після їх закінчення свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна останньої.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2023 року в задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд виходив з того, що виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_1 фактично не виконано, тому правових підстав для зняття арешту не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

На обґрунтування скарги апелянт, зокрема, зазначила, що закон не пов`язує фактичне виконання рішення із закінченням виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу. Посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №2-5422/11 від 03.08.2022 року вказала на те, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що на примусовому виконанні Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, правонаступником якого є Шепетівський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі ВДВС), перебував виконавчий лист №2-7, виданий 05.04.2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Універсал Банк» заборгованості в сумі 14408,66 дол. США, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення становило 114558,93 грн., судового збору в розмірі 805,37 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

04.05.2011 року державним виконавцем Третяченком С.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26242808 з накладенням арешту на майно боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , яка стала підставою реєстрації обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 11139810.

Згідно з повідомленням начальника Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Репецької Ю.Л. №34269/06 від 04.10.2022 року, постановою державного виконавця Третяченка С.А. від 28.10.2011 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали виконавчого провадження передано на зберігання до архіву, а в подальшому знищено.

19.10.2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Суліма Я.В. звернулася до начальника Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Репецької Ю.Л. із заявою про скасування зазначеного вище арешту, у задоволенні якої їй було відмовлено.

В листі від 02.11.2022 року №20-23/20/38039/09 ВДВС боржнику повідомлено, що виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ не надходив і на виконанні не перебуває. Станом на 02.10.2022 року жодних повідомлень, підтверджень сплати боргу, рішень, ухвал, постанов судів щодо виконання рішення суду або підстав припинення обтяження/арештів до відділу не надходило, а тому відсутні підстави припиняти обтяження/арешти, застосовані до боржника ОСОБА_1 , з метою примусового виконання вказаного вище рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2020 року в справі №641/7824/18 (провадження №61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У пункті 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 12.08.2020 року у справі №569/17603/18, від 22.12.2021 року у справі №634/292/21, від 26.04.2022 року у справі №242/4601/20.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.03.2020 року в справі №137/1649/17 (провадження №61-26969св18) зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII також передбачає право стягувача, у разі повернення йому виконавчого документу, повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (частина п`ята статті 37 Закону №1404-VIII).

Тому, встановивши, що виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не є підставою для зняття арешту з майна боржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 , оскільки права боржника державним виконавцем у виконавчому проваджені №26242808 не порушені.

Вказане також узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 04.11.2022 року у справі №686/6010/14-ц.

Апеляційний суд відхиляє, як нерелевантне, посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, постанови Верхового Суду від 03.08.2022 року, справа №2-5422/11.

У вищезазначеній постанові судом касаційної інстанції було встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, а у задоволенні поданої заявником до суду заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання судом було відмовлено, що, як зазначив касаційний суд, перешкоджає можливості подальшого здійснення виконавчого провадження.

В той же час, в даній справі, таких обставин судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до невірного тлумачення норм матеріального та процесуального права та незгоди апелянта з ухваленим у справі судовим рішенням.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова