Справа №613/807/22 Провадження № 2-о/613/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Харченка С.М.,

за участю секретаря судового засідання Мізяк М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей Богодухівської міської ради, Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт того, що він - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно виховує і утримує неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 , який розірваний 14 квітня 2015 р., має неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться у нього на вихованні та утриманні. У зв`язку з цим виникла необхідність у встановленні факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, що має суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки з одним з батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною, що і стало підставою для звернення до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Надав заяву, відповідно до змісту якої просив слухати справу за його відсутності та відсутності його представника, уточнив, що на задоволенні заяви наполягає.

Представник Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала заяву за змістом якої просила справу слухати без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала.

Представник Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА Харківської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання з проханням розгляд справи проводити без його участі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, надала заяву, відповідно до змісту якої не заперечує проти задоволення заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, його представника та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

За визначенням ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту : 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Богодухівським РС ГУ ДМС України в Харківській області 30 жовтня 2000, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному паспорті наявний штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_1 ..

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14.04.2015 року по справі №613/1932/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 6 серпня 2005 року Відділом РАЦС Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №93.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_2 від 21.02.2023, посвідченої уповноваженою особою, ОСОБА_2 з 2021 року знаходиться в Польщі та не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1481 від 7 жовтня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №07-13/2630 від 13.10.2021 року, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту Довідки квартальної від 9 вересня 2022 року, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 із малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення син залишився на вихованні і забезпеченні батька. Мати забезпеченням і вихованням сина не займається.

Таким чином, неповнолітня дитина ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на його вихованні та утриманні.

Відповідно до Довідки КЗ «Богодухівський ліцей №2» №02-38/137 від 23.09.2022р., ОСОБА_3 , 2007 р.н., навчається в 10-А класі КЗ «Богодухівський ліцей №2» Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Згідно вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно змісту статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, та не заперечувалось заінтересованими особами те, що дитина на даний час проживає з батьком, він здійснює піклування над дитиною, займається її утриманням, навчанням та вихованням. Факт виховання і утримання неповнолітньої дитини заявником також визнається матір"ю дитини, що вбачається із змісту її заяви від 21.02.2023 року.

З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 13, 76 - 81, 82, 211, 223, 263 - 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354, п.3 Розділу ХІІ ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно виховує і утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя С.М.Харченко