РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

за участю представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договору про участь у вихованні та утриманні дітей недійсним, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила визнати недійсним договір про участь у вихованні та утриманні дітей, укладений 06.02.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 40% з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення повноліття найстаршої дитини, а також стягнути судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, 06.02.2015 року укладено договір про участь у вихованні та утриманні дітей між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Даним договором встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання дітей, а саме позивач ОСОБА_3 зобов`язувалась щомісячно передавати відповідачу ОСОБА_4 1000,00 грн.

Також, вказаним договором визначено місце проживання дітей з батьком за місцем його реєстрації.

Вважає, що вказаний договір є фіктивним, оскільки був укладений у зв`язку з мобілізацією та призовом на військову службу відповідача. Наміру створення правових наслідків за даним договором у сторін не було.

Позивач з відповідачем проживали разом з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, утримували дітей. Аліменти позивач жодного разу не сплачувала, оскільки вищевказаний договір був формальний.

На даний час стосунки між позивачем та відповідачем погіршились, у зв`язку з чим позивач бажає проживати разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, у зв`язку з визначенням місця проживання дітей разом з позивачем, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

07.10.2021 року від позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про витребування доказів.

18.10.2021 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про виклик та допит свідків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.10.2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.10.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

04.11.2021 року у судовому засіданні у задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи у справі відмовлено.

17.11.2021 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зміну предмету позову.

17.11.2021 року від позивача ОСОБА_3 надійшли клопотання про залучення третьої особи, про виклик та допит свідків, про призначення судово-психологічної експертизи.

23.11.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що оскаржуваний договір був укладений 06.02.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про участь у вихованні та утриманні дітей, на виконання вимог ч. 1 ст. 109 СК України, з метою подальшого звернення сторін до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Однак, після звернення зі спільною заявою сторін до суду, 23.03.2015 року сторони подали заяву про примирення та відкликання спільної заяви про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, спільну заяву сторін про розірвання шлюбу 09.04.2015 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва було залишено без розгляду.

Сторони протягом тривалого часу намагалися наладити свої подружні стосунки.

Основні причини намірів сторін розірвати шлюб полягали у діях позивача ОСОБА_3 , спрямованих на розрив сімейних відносин, спровокованих: впливом батьків ОСОБА_3 , які проживають на території російської федерації і вважали українців «бандерівцями» та проявляли позитивне ставлення до агресії російської федерації на Сході України та анексії Криму; намірами позивача виїхати навесні 2015 року до Хорватії, залишаючи півторарічну та трирічну доньок на відповідача; намірами позивача влітку 2015 року вивезти дітей, громадян України, до батьків позивача до російської федерації на проживання, у зв`язку із бажанням позивача виїхати працювати до Китаю, на що не міг погодитись ОСОБА_4 .

Тому, єдиною умовою ОСОБА_4 щодо намірів ОСОБА_3 розірвати шлюб у 2015 році за згодою сторін було укладення договору про участь у вихованні та утриманні дітей, згідно якого діти залишаються проживати з батьком, а їх мати має можливість безперешкодного спілкування з ними, що убезпечило б незаконний вивіз дітей до російської федерації.

Відповідач ОСОБА_4 , протягом 2014-2015 років, не отримував жодних повісток з військкомату та не надавав туди оскаржуваний договір. Тому, твердження ОСОБА_3 про можливу мобілізацію ОСОБА_4 до Збройних Сил України, що нібито стало причиною укладення оскаржуваного договору не відповідає дійсності, не підтверджується жодними належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, вводить суд в оману та не може братися судом до уваги.

Отже, оскаржуваний договір був укладений між сторонами з метою подальшого звернення до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Таким чином, твердження ОСОБА_3 про те, що оскаржуваний договір був укладений без наміру створення правових наслідків не відповідає дійсності.

Позивач не має в Україні власного житла, яким могла б забезпечити дітей, а право користування квартирою у якій, як позивач зазначає, вона має намір проживати із дітьми, у неї відсутнє.

Зазначив, що визначення місця проживання дітей із ОСОБА_3 підвищить ризик існуючих передумов незаконного вивезення дітей до російської федерації без згоди батька та неповернення їх в Україну.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

23.11.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що 24.09.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений шлюб.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Квартира на праві власності зареєстрована на ім`я: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Києва МО України 06.03.1997 року № 303.

З народження по теперішній час діти проживають із батьком та матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищезазначена квартира на праві особистої приватної власності належить бабусі ОСОБА_4 - ОСОБА_13

06.02.2015 року, у зв`язку із погіршенням між сторонами стосунків, з метою розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дітей, яким визначили місце проживання дітей із батьком, способи участі матері у вихованні спільних дітей та розмір сплачуваних нею аліментів на їх утримання.

09.02.2015 року позивач та відповідач звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва із спільною заявою про розірвання шлюбу. Згодом, у зв`язку із примиренням, сторони подали до суду заяву про відкликання спільної заяви про розірвання шлюбу та ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року спільну заяву сторін про розірвання шлюбу було залишено без розгляду.

Відтак, договір про участь у вихованні та утриманні дітей від 06.02.2015 року, укладений між батьком та матір`ю фактично вступив в силу з моменту припинення шлюбу між ними, а саме у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу - 22.10.2020 року.

13.08.2021 року сторони звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою до батька про визнання договору про участь у вихованні та утриманні дітей недійсними, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Разом з тим, ОСОБА_4 не визнає позовних вимог ОСОБА_3 та вважає, що в найкращих інтересах дітей є визначення місця їх проживання із батьком, з огляду на наступне.

ОСОБА_4 має можливість забезпечити дітей належними житловими умовами, має зареєстроване право власності на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Також, він із дітьми має право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де створені належні умови для проживання дітей. У зазначеній квартирі діти із батьком проживають з 2017 року по теперішній час.

ОСОБА_4 одноосібно дбає про забезпечення належного стану здоров`я дітей та несе тягар оплати наданих дітям медичних послуг, у той час, як ОСОБА_3 легковажно відноситься до питань надання, у разі потреби, своєчасної медичної допомоги дітям. Так, мали місце непоодинокі випадки ігнорування матір`ю скарг дітей на погане самопочуття, у той час, як батько реагував на них та забезпечив надання дітям своєчасної та належної медичної допомоги.

Батько забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти та належний розвиток їх здібностей для чого самостійно, в повному обсязі, несе тягар оплати освітніх послуг для дітей (оплата послуг навчального закладу, благодійних внесків, електронної техніки, канцелярських виробів, підручників), додаткових гуртків та занять (додаткові курси з англійської мови, навчання у музичній школі, заняття спортивними танцями); одноосібно виконує батьківські обов`язки щодо забезпечення дітей продуктами харчування, необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям та технічними засобами для належного здобуття освіти в дистанційному режимі (в умовах карантину), організовує свята за участі дітей (їх дні народження, новорічні свята, 8 березня, Пасха та інші); систематично здійснює спільні поїздки із дітьми на відпочинок, з метою їх належного оздоровлення, у тому числі, минулої зими діти із Батьком тричі відвідували гірськолижний курорт « Буковель », а цього літа відпочивали у місті Трускавець у готелі «Ріксос-Прикарпаття».

ОСОБА_4 є працевлаштованим та має можливість матеріально утримувати дітей.

Діти мають особисту прихильність до батька, який із народження піклується та дбає про них, що підтверджується висновком практичного психолога ОСОБА_15 від 17.11.2021 року, складеного за результатами психологічного діагностування дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та висновком практичного психолога ОСОБА_15 від 17.11.2021 року, складеного за результатами психологічного діагностування дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же час, не в найкращих інтересах дітей визначення їх місця проживання із матір`ю ОСОБА_3 , оскільки вона не має на території України власного житла або законного права користування житловим приміщенням, що не дає їй можливості забезпечити дітям гідні житлові умови для зростання; не має належного рівня доходу, який був би достатнім для задоволення базових потреб дітей.

Зазначив, що існує висока ймовірність, що ОСОБА_3 до тепер перебуває у громадянстві російської федерації та у випадку визначення місця проживання дітей з нею, остання матиме безперешкодну можливість виїзду із дітьми до російської федерації без згоди та дозволу батька, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

ОСОБА_3 легковажно ставиться до своїх батьківських обов`язків щодо виховання та піклування про дітей, у зв`язку з чим місце проживання дітей слід визнати разом з батьком та, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 добровільно матеріально не допомагає дітям, позивач за зустрічним позовом відповідач за первісним позовом просив стягнути з неї аліменти на утримання дітей.

На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 просив зустрічний позов задовольнити, у позову ОСОБА_3 просив відмовити.

01.12.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 21.10.2021 року від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла відповідь.

09.12.2021 року від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 надійшло клопотання про витребування доказів, про приєднання доказів до матеріалів справи.

06.01.2022 року від представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_4 в якому вона зазначила, що основні причини розірвання шлюбу, зазначені ОСОБА_4 є надуманими і не підтвердженими жодними доказами.

Оспорюваний договір від 06.02.2015 року порушує права позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та права дітей. ОСОБА_3 бажає проживати разом з дітьми окремо від їх батька, утримувати та виховувати їх, однак ОСОБА_4 не дає такої можливості, чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, кожен день маніпулює дітьми, забороняє спілкуватись з ними. Діти бояться батька та не підходять до матері без його дозволу.

ОСОБА_3 неодноразово зверталась до поліції та зі скаргами до Служби у справах дітей та сім`ї.

За вказівкою ОСОБА_4 , його бабуся ОСОБА_13 13.12.2021 року надіслала заяву ОСОБА_3 з вимогою про виселення з квартири в якій вона проживала.

Також зазначила, що батько ОСОБА_4 не має часу займатись дітьми, він передоручає їх другу ОСОБА_16 , своїм батькам та бабусі, які не можуть впоратись з двома дітьми.

Вважає, що мати дітей ОСОБА_3 має право безперешкодно спілкуватись зі своїми дітьми, проводити з ними час, а ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у цьому.

Не відповідають дійсності й обставини зазначені ОСОБА_4 про те, що мати ОСОБА_3 не приймає жодної участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки саме через перешкоди, які чинить ОСОБА_4 мати не може повноцінно цього зробити.

Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_3 направляла вимоги ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон, на що батьком було відмовлено у цьому.

ОСОБА_4 негативно впливає на дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , налаштовує їх проти матері, забороняє спілкуватися їм з нею по телефону, не дозволяє зустрічатись.

Оспорюваний договір був укладений фіктивно, у зв`язку з мобілізацією та призивом на військову службу ОСОБА_4 . Жодних намірів створення правових наслідків за даним договором у сторін не було.

На підставі викладеного просила первісним позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 просила відмовити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.01.2022 року клопотання представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про витребування доказів задоволено.

18.01.2022 року від позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 надійшла заява про виклик свідків, про призначення судово-психологічної експертизи дітей, про виклик експерта для надання усних пояснень.

Від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 надійшли заперечення на клопотання про призначення судово-психологічної експертизи та клопотання про призначення судово-наркологічної та судово-психіатричної експертиз, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

20.01.2022 року у судовому засіданні прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_3 , задоволено клопотання про залучення третьої особи у справі, задоволено клопотання про допит свідків та психолога, задоволено клопотання про витребування доказів, задоволено клопотання про долучення доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2022 року клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2022 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року клопотання позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про призначення судово-психологічної експертизи дітей задоволено частково.

Клопотання представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_17 про призначення судово-наркологічної та судово-психіатричної експертиз задоволено частково.

Призначено в справі судово-психіатричну експертизу дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судово-психіатричну експертизу та судово-наркологічну експертизу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведення якої доручено Державній установі «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

01.02.2022 року на виконання ухвали суду від 18.01.2022 року від Державної прикордонної служби України надійшла запитувана інформація.

17.02.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 24.01.2022 року від Національного банку України надійшла запитувана інформація.

11.04.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 24.01.2022 року від АТ «Укрзалізниця» надійшла запитувана інформація.

01.06.2022 року від Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшли повідомлення про неможливість проведення експертиз відносно ОСОБА_18 , повідомлення про неможливість проведення експертизи відносно ОСОБА_6 , повідомлення про неможливість проведення експертизи відносно ОСОБА_3 , повідомлення про неможливість проведення експертизи відносно ОСОБА_4

07.07.2022 року на виконання вимог ухвали від 24.01.2022 року від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації надійшла запитувана інформація.

07.09.2022 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом про долучення доказів у справі.

25.10.2022 року від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.11.2022 року від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

30.11.2022 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про долучення доказів у справі.

09.02.2023 року у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення первісної позовної заяви заперечувала та просила відмовити у її задоволенні. Зустрічну позовну заяву просила задовольнити.

Від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників та ухвалення рішення виходячи з інтересів малолітніх дітей.

Вислухавши думку сторін, врахувавши заяви третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та про відмову у задоволенні первісного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Судом встановлено, що 24.09.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_25 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_26 ) був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.09.2010 року.

У шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилися спільні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 24.09.2011 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 12.11.2013 року, копія міститься у матеріалах справи.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що в період шлюбу 06.02.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дітей, відповідно до п. 2 якого сторони визначили, що після розірвання шлюбу діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будуть проживати з батьком ОСОБА_4 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 3 договору, на утримання дітей ОСОБА_3 зобов`язалась щомісячно передавати ОСОБА_4 1000 грн., до досягнення дітьми повноліття.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просила визнати недійсним договір про участь у вихованні та утриманні дітей, укладений 06.02.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог ОСОБА_3 зазначила, що вказаний договір є фіктивним, оскільки був укладений у зв`язку з мобілізацією та призовом на військову службу відповідача. Наміру створення правових наслідків за даним договором у сторін не було. Позивач з відповідачем проживали разом з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, утримували дітей. Аліменти позивач жодного разу не сплачувала, оскільки вищевказаний договір був формальний.

Однак, вказані твердження ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Згідно висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року справа №522/11043/14-ц, провадження № 61-5024св18 «Згідно з усталеною судовою практикою для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину; саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин; якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків; у разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, визнання судом недійсним договору у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Крім того, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише удавано, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для створення враження повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14; цей висновок суд застосовує у цій справі під час оцінки поведінки сторін та обрання належного рішення з приводу розв`язання спору.».

06.02.2015 року, у зв`язку із погіршенням між сторонами стосунків, з метою розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дітей, яким визначили місце проживання дітей із батьком, способи участі матері у вихованні спільних дітей та розмір сплачуваних нею аліментів на їх утримання.

09.02.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначене підтверджується витягом із сайту «Судова влада України» щодо справи № 760/2659/15-ц.

Згодом, у зв`язку із примиренням, сторони подали до суду заяву про відкликання спільної заяви про розірвання шлюбу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року у справі № 760/2659/15-ц спільну заяву сторін про розірвання шлюбу було залишено без розгляду, що підтверджується витягом із ЄДРСР.

В подальшому, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року.

Відтак, договір про участь у вихованні та утриманні дітей від 06.02.2015 року, укладений між батьком та матір`ю фактично вступив в силу з моменту припинення шлюбу між ними, а саме у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу - 22.10.2020 року.

Як зазначено ОСОБА_3 вказаний договір є фіктивним оскільки укладений для ухилення ОСОБА_4 від мобілізації.

Проте, вказані твердження ОСОБА_3 спростовуються відповіддю військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.11.2021 року за №2817, відповідно до якої молодший лейтенант запасу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В період з 2014 року по 2015 роки до Збройних Сил України не призивався та призваний не був.

Молодший лейтенант запасу ОСОБА_4 договору про участь у вихованні та утриманні дітей, як підставу для звільнення від обов`язку проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надавав.

Таким чином, твердження позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 є надуманими та не підтвердженими належними доказами.

Стосовно тверджень ОСОБА_3 про те, що аліменти вона жодного разу не сплачувала, як встановлено договором від 06.02.2015 року, оскільки вищевказаний договір був формальний, то слід зазначити наступне.

В матеріалах справи міститься копія роздруківки скрін-шоту листування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 , в яких зазначена інформація про переказ суми коштів (аліментів) за 1 місяць на номер картки банківського рахунку ОСОБА_4 , копія роздруківки квитанції платіжної системи «Paysend» № від 24.10.2022 року про переказ суми коштів у розмірі 1000,00 грн. ОСОБА_4 , копія роздруківки скрін-шоту листування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 , в яких зазначена інформація про переказ суми коштів (аліментів) за 3 місяці; копія роздруківки квитанції платіжної системи «Paysend» № від 26.10.2022 року про переказ суми коштів у розмірі 3000,00 грн. ОСОБА_4 .

Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскаржуваний договір був укладений між сторонами з метою подальшого звернення до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Таким чином, твердження позивача про те, що оскаржуваний договір був укладений без наміру створення правових наслідків не відповідає дійсності та спростовується вищевикладеними обставинами, підтвердженими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_3 про визнання договору про участь у вихованні та утриманні дітей, укладеного 06.02.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просила визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 заперечуючи проти вимог ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в якій проти задоволення вимог ОСОБА_3 заперечував та просив визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд, перевіривши доводи, на які посилались сторони як на підставу своїх позовних вимог, прийшов до висновку, що проживання малолітніх дітей разом з батьком, буде відповідати їх інтересам, з огляду на наступне.

Як встановлено вище, сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти зареєстровані громадянами України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 1593/11 від 24.10.2011 року та довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 1196/13 від 17.12.2013 року

Діти мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначене підтверджується довідкою № 62974294 від 04.06.2021 року та довідкою № 62973634 від 04.06.2021 року.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована на ім`я: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Києва МО України 06.03.1997 року № 303. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою КНП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №13334 від 28.04.2017 року та довідкою про показники об`єкта нерухомого майна №13335 від 26.04.2017 року.

Встановлено, що малолітні діти сторін ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проживають із батьком та матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 з народження.

Вищезазначена квартира на праві особистої приватної власності належала бабусі ОСОБА_4 - ОСОБА_13 . Зазначене підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 283325483 від 06.11.2021 року.

Згідно договору дарування квартири від 07.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Халявкою Н.М., ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_4

Ще до укладення вищевказаного договору, батько ОСОБА_4 із дітьми проживали у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на законних підставах, що підтверджується:

заявою від 04.04.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. та зареєстрованою в реєстрі за № 654, якою ОСОБА_13 , надала свою згоду на проживання у квартирі АДРЕСА_4 своєму онуку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із його дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

довіреністю від 10.07.2021 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. та зареєстрованою у реєстрі за № 2960, якою ОСОБА_13 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси з усіх без винятку питань, пов`язаних з управлінням (без права відчуження) належною їй квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Довіреність видана строком на 5 років та дійсна до 10.07.2026 року.

Також, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 має зареєстроване право власності на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою КНП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №13334 від 28.04.2017 року, довідкою про показники об`єкта нерухомого майна №13335 від 26.04.2017 року.

В свою чергу, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не має на території України власного житла або законного права користування житловим приміщенням, що не дає їй можливості забезпечити дітям гідні житлові умови.

Зокрема, ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_4 та дітьми за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, зазначена квартира на праві особистої приватної власності належала ОСОБА_13 (бабусі ОСОБА_4 ). Родинні зв`язки між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 відсутні.

Згідно договору оренди квартири від 01.11.2021 року, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Строк оренди становить до 01.10.2024 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме батько ОСОБА_4 має можливість забезпечити дітей належними житловими умовами.

Також, встановлено, що саме батько ОСОБА_4 дбає про забезпечення належного стану здоров`я дітей та несе тягар оплати наданих дітям медичних послуг.

Так, мали місце непоодинокі випадки ігнорування матір`ю ОСОБА_3 скарг дітей на погане самопочуття, у той час, як батько відреагував на них та забезпечив надання дітям своєчасної та належної медичної допомоги, а саме:

15.07.2017 року у доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностували запалення апендиксу. Батьком ОСОБА_4 була викликана швидка допомога та він перебувати з дитиною в лікарні під час операції та стаціонарного лікування, що підтверджується випискою із амбулаторної карти стаціонарного хворого № 10338 від 21.07.2017 року, яка підтверджує, що дитина перебувала на стаціонарному лікуванні із 15.07.2017 року по 21.07.2017 року.

Крім того, листом КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» № 061/121-1203/01 від 26.11.2021 року підтверджено те, що що дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була доставлена каретою швидкої медичної допомоги в 22 год. 50 хв. 15.07.2017 року в хірургічне відділення в супроводі батька - ОСОБА_4 (в інформованій добровільній згоді пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення наявний підпис ОСОБА_4 ).

16.07.2021 року ОСОБА_5 була прооперована з приводу гострого катарального апендициту. Матері ОСОБА_3 , згідно запису в карті стаціонарного хворого, був відкритий лікарняний листок №303758 з 17.07.2017 року по 21.07.20211 року.

Зазначене підтверджує, що батько ОСОБА_4 вчасно зреагував на погане самопочуття дитини, викликав швидку та перебував із дитиною в лікарні два дні (15-16.07.2017 року, вихідні дні), у тому числі під час операції, у той час, як мати прибула до лікарні лише 17.07.2017 року (за два дні після прибуття дитини до стаціонару).

Також, у дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на святкуванні дня народження матері ОСОБА_3 була травма руки. Батько ОСОБА_4 відвіз дитину до травматологічного пункту НДСЛ «Охматдит», де дитині було надано необхідну медичну допомогу, що підтверджується довідкою № 1675 від 04.02.2021 року, довідкою № 1702 від 05.02.2021 року, яка підтверджує, що дитині було встановлено діагноз: травматичний міозит м`язів правого плеча, а також проведено огляд, рентгенографію рук та накладено гіпсову лангету.

У дитини сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також було травмування руки під час організованого позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 тренування з баскетболу 19.07.2021 року, на яке мати не звернула увагу. Після тренування батько ОСОБА_4 , внаслідок скарг дитини, відвіз доньку до ТОВ «Медичний центр» Добробут», де дитині було встановлено діагноз «перелом проксимального метафіза середньої фаланги V пальця правої кисті» та надано необхідну медичну допомогу.

Вказане підтверджується протоколом рентгенологічного дослідження кисті від 19.07.2021 року, консультацією ортопеда-травматолога від 19.07.2021 року, яким підтверджується, що батьком було доставлено дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ТОВ «Медичний центр» Добробут», де їй встановили діагноз - перлом проксимального метафіза середньої фаланги V пальця правої кисті, рахунком-актом №3485446 від 19.07.2021 року, яким підтверджується факт оплати ОСОБА_4 послуг ТОВ «Медичний центр» Добробут» наданих дитині.

Крім того, факт одноосібної участі батька у виконанні батьківських обов`язків щодо забезпечення належного стану здоров`я дітей підтверджується також нижче наведеними доказами:

Рахунком-актом № 3664355 від 28.09.2021 року, який підтверджує факт звернення батька ОСОБА_4 із дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» за консультацією лікаря-педіатра та факт оплати ним наданих медичних послуг у розмірі - 750 гривень 00 копійок;

Висновком лікаря від 17.11.2021 року, який підтверджує факт надання медичної допомоги дитині - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Рахунком-актом №381455 від 18.11.2021 року, який підтверджує факт виклику ОСОБА_4 додому лікаря-педіатра для надання дитині медичної допомоги та оплату наданої медичної допомоги на загальну суму - 1 700 гривень 00 копійок.

Крім того, батько ОСОБА_4 забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти та належний розвиток їх здібностей для чого самостійно, в повному обсязі, несе тягар оплати освітніх послуг для дітей (оплата послуг навчального закладу, благодійних внесків, електронної техніки, канцелярських виробів, підручників), додаткових гуртків та занять (додаткові курси з англійської мови, навчання у музичній школі, заняття спортивними танцями).

Вказане підтверджується виписками із карткового рахунку ОСОБА_4 за період із 05.05.2020 року по 12.01.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_4 сплачено за додаткові заняття дітей із англійської мови на загальну суму 12218 гривень 00 копійок; довідкою № 01 від 15.11.2021 року, виданою ТОВ «Сулояк», яка підтверджує, що на підставі договорів № 5 та № 6 від 09.09.2021 року, укладених між ОСОБА_4 та ТОВ «Сулояк», останнє надає платні освітні послуги дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (вивчення англійської мови). Вартість освітніх послуг за І семестр (09.09.2021 року по 31.12.2021 року) складає загальну суму за двох дітей - 8700,00 грн.; виписками із карткового рахунку ОСОБА_4 що підтверджує оплату ним додаткових занять дітей із англійської мови за І семестр 2021 року на загальну суму - 8700,00 грн.; довідкою № 74 від 15.11.2021 року виданою Київською дитячою музичною школою №7 імені І. Шамо, яка підтверджує, що діти навчаються у музичній школі з 2017 року.

За роки навчання за організацію учбового процесу, дотриманням розкладу занять та своєчасній оплаті занять відповідав батько ОСОБА_4 , який завжди цікавився успішністю дітей та відвідував шкільні іспити. Впродовж навчання дітей ОСОБА_4 зарекомендував себе, як відповідальний батько.

Крім того, виписками із карткового рахунку позивача, підтверджено оплату ОСОБА_4 наданих дітям ОСОБА_9 та Вікторії освітніх послуг музичною школою за період із січня по вересень 2021 року у розмірі - 4500,00 грн.

З характеристики № 179 від 23.08.2021 року на дитину - ОСОБА_6 , вбачається, що обоє батьків підходять до виховання дочки з усією відповідальністю. Вони цікавляться успіхами своєї дитини у школі. Постійно спілкуються із класним керівником. Беруть участь у батьківських зборах. Надають посильну допомогу в питаннях життєдіяльності класу.

З характеристики від 02.08.2021 року на дитину - ОСОБА_5 , вбачається, що обоє батьків відповідально ставляться до виховання та розвитку доньки. Дівчинка доглянута, має все необхідне для навчання. Вони завжди цікавилися та приймали активну участь у шкільному житті доньки, відвідували батьківські збори та прислухалися до рекомендацій вчителя.

Батько ОСОБА_4 , виконує батьківські обов`язки щодо забезпечення дітей продуктами харчування, необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям та технічними засобами для належного здобуття освіти в дистанційному режимі (в умовах карантину), організовує свята за участі дітей (їх дні народження, новорічні свята, 8 березня, Пасха та інші), що підтверджується квитанціями за період із квітня 2020 року по серпень 2021 року на загальну суму - 105612 гривень 88 копійок, у тому числі за 2020 рік - 71991 гривні 08 копійок, за 2021 рік - 33 621 гривня 80 копійок; виписками квитанцій із карткового рахунку батька ОСОБА_4 за 2020 рік на загальну суму - 155981 гривня 74 копійки; виписками квитанцій із карткового рахунку батька ОСОБА_4 за 2021 рік на загальну суму - 262200 гривень 59 копійок.

Батько систематично здійснює спільні поїздки із дітьми на відпочинок, з метою їх належного оздоровлення.

Зазначене підтверджується наступними доказами:

Підтвердженням бронювання № 12839196 від 04.12.2020 року, яким підтверджується, що ОСОБА_4 було заброньовано та оплачено проживання та відпочинок у готелі «Radisson Blu Rasort», Буковель на період з 17.12.2020 року по 21.12.2020 року на 3 осіб (1 дорослий/2 дітей) на загальну суму - 31613 гривень 80 копійок;

Підтвердженням бронювання №13034446 від 19.12.2021 року, яким підтверджується, що ОСОБА_4 було заброньовано та оплачено проживання та відпочинок у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », Буковель на період з 21.01.2021 року по 25.01.2021 року на 3 осіб (1 дорослий/2 дітей) на загальну суму - 41569 гривень 76 копійок;

Підтвердженням бронювання №13817945 від 25.01.2021 року, яким підтверджується, що ОСОБА_4 було заброньовано та оплачено проживання та відпочинок у готелі «Radisson Blu Rasort», Буковель на період з 06.03.2021 року по 09.03.2021 року на 3 осіб (1 дорослий/2 дітей) на загальну суму - 17670 гривень 00 копійок;

Довідкою №01-07 від 14.07.2021 року, якою підтверджується, що ОСОБА_4 разом із дітьми - ОСОБА_28 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та ОСОБА_29 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) в період із 26.06.2021 року по 04.07.2021 року перебували на відпочинку та оздоровленні у ДЛРКК «Ріксос-Прикарпаття», м. Трускавець;

Підтвердженням бронювання № 15320473 від 27.09.2021 року, яким підтверджує, що ОСОБА_4 ще у вересні 2021 року було заплановано відпочинок із дітьми у Буковелі, для чого заброньовано та оплачено номер у готелі «Radisson Blu Resort, Буковель» на 5 ночей із 24.12.2021 року по 29.12.2021 року на 1 дорослого та двох дітей загальною вартістю - 46275,00 грн.

Квитками № НОМЕР_4 та №427 на заняття в лижній школі "Буковель" від 02.12.2021 на період із 25.12.2021 року по 28.12.2021 року загальною вартістю - 19960,00 грн., які підтверджують придбання батьком повного курсу занять для дітей у лижній школі на період із 25.12.2021 року по 28.12.2021 року;

Фотознімками батька ОСОБА_4 із дітьми із відпочинку у Буковелі в період із 24.12.2021 року по 29.12.2021 року.

Встановлено, що батько ОСОБА_4 є працевлаштованим та має можливість матеріально утримувати дітей, що підтверджується довідкою № 208 від 11.11.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_4 із 15.08.2011 року працює у Національному Банку України, де займає посаду заступника начальника відділу операцій на фінансових ринках Департаменту відкритих ринків. Станом на 11.11.2021 року посадовий оклад становить - 76104,00 грн. на місяць.

Довідкою № 60-0050/912 від 12.11.2021 року, яка підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно працює на посаді заступника начальника відділу операцій на фінансових ринках Департаменту відкритих ринків Національного Банку України. Його доходи за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року становлять суму у загальному розмірі - 930615,00 грн.

За місцем роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою, виданою за місцем роботи. Зокрема, характеристикою підтверджується, що ОСОБА_4 за характером спокійний та врівноважений, емоційно виважено реагує на нові, нестандартні ситуації, сприяє створенню атмосфери довіри, поваги та партнерства, є прикладом порядності, професійної етики для колег та підлеглих. Серед особистих якостей ОСОБА_4 відзначається також постійний власний розвиток та самовдосконалення, а також створення умов для професійного розвитку команди. Заходи дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4 не застосовувалися.

Судом достовірно встановлено, що діти сторін ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мають особисту прихильність до батька ОСОБА_4 , який із народження піклується та дбає про них, що підтверджується наступним.

15.11.2021 року ОСОБА_15 , практичним психологом, сертифікованим арт-терапевтом, членом професійної спільноти Humanity школи дитячої психології та психотерапії, Київського Гештальт Університету (акредитація Європейської Асоціації Гештальт-Терапії (EAGT) та Європейської Асоціації Психотерапії (EAP), що діє на підставі диплому магістра про вищу освіту та сертифікатів освітніх програм, було проведено психологічне діагностування дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за наслідками якого було встановлено, зокрема, але не виключно, що у дитини: виражена сильна емоційна прив`язаність до батька та сестри. Базова потреба дитини в любові та прийнятті задовольняється батьком. Опору ОСОБА_5 бачить і відчуває в любові та прийнятті з боку батька, які є безумовними і незалежними від зовнішніх і внутрішніх чинників, не обумовлені поведінкою дитини, і допомагають їй розвиватися далі.

Базова потреба дитини в пізнанні та навчанні, почутті власної компетентності, як зазначено ОСОБА_5 і встановлено в результаті діагностики, забезпечується батьком, завдяки його підтримці та організації дозвілля, позашкільного навчання дитини.

Базова потреба у приналежності, прийнятті, повазі та почутті спільності порушена з боку мами та родичів по лінії матері, про що ОСОБА_5 неодноразово згадувала протягом діагностики, а також свідчать результати проведеного тестування. Виявлено, що ця потреба частково компенсована батьком, дідусем, бабусею та прабабусею по лінії батька.

З боку батька враховуються особливості розвитку дитини, плюси та мінуси становища у сім`ї (відповідальність, довіра, спілкування, контроль, обов`язки, особистий простір, очікування) залежно від порядку народження у сім`ї.

При діагностиці внутрішньо сімейних стосунків та відношення до кожного члена сім`ї виявлено несприятливий клімат, емоційну напруженість, певну замкнутість та почуття тривоги у стосунках з мамою.

ОСОБА_5 зроблено акцент на багаторазовому її обмані з боку мами, що є травмуючим для дитини. Пояснено, яким чином вона дізналася про це і який досвід набула. Зазначено про перепони з боку мами щодо її та сестри поїздки на відпочинок за кордон.

За наслідками проведеного дослідження психологом було рекомендовано батькові (як заявникові) вжити заходів щодо створення безпечних, стабільних психологічних умов проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сім`ї; батьківські зустрічі з дитячим психологом; індивідуальні заняття з дитячим психологом для дитини.

Таким чином, із вищевикладеного вбачається, що у дитини наявні емоційна напруженість, замкнутість та почуття тривоги у стосунках з мамою, порушення з боку мами та родичів по лінії матері базової потреби у приналежності, прийнятті, повазі та почутті спільності, травми через обман з боку мами та вчинення нею перешкод у виїзді дитини із сестрою за кордон.

У той час, як до батька у дитини виражена сильна емоційна прив`язаність, а базові потреби дитини в любові та прийнятті задовольняються саме батьком.

Отже, за наслідками проведеного психологічного обстеження дитини було з`ясовано, що батько жодним чином не шкодить психіці дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а навпаки створює сприятливу для зростання дитини атмосферу.

15.11.2021 року ОСОБА_15 , практичним психологом, сертифікованим арт-терапевтом, членом професійної спільноти Humanity школи дитячої психології та психотерапії, Київського Гештальт Університету (акредитація Європейської Асоціації Гештальт-Терапії (EAGT) та Європейської Асоціації Психотерапії (EAP), що діє на підставі диплому магістра про вищу освіту та сертифікатів освітніх програм, було проведено психологічне діагностування дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за наслідками якого було встановлено, зокрема, але не виключно, що дитина: емоційно прив`язана, близька з сестрою та батьком.

Базова потреба ОСОБА_6 в любові та прийнятті, в пізнанні та навчанні, почутті власної компетентності задовольняється завдяки піклуванню батька. Про теплі, дружні відносини та дозвілля багато зазначено дитиною, також про це свідчать результати діагностики, тестування та анкетування.

З боку батька враховуються особливості розвитку дитини, плюси та мінуси становища у сім`ї (відповідальність, довіра, спілкування, контроль, обов`язки, особистий простір, очікування) залежно від порядку народження у сім`ї.

При діагностиці внутрішньо сімейних стосунків та відношення до кожного члена сім`ї виявлено емоційну напруженість, певну пригніченість та почуття тривоги, що є травмуючим для дитини.

Актуально забезпечення стабільності, безпеки на психологічному рівні, задоволення базових потреб ОСОБА_6 , а саме, потреби в захищеності, безпеці, шляхом реалізації права знати, що відбувається у родині з урахуванням вікових норм розвитку дитини.

За наслідками проведеного дослідження психологом було рекомендовано Батькові (як заявникові) вжити заходів щодо створення безпечних, стабільних психологічних умов проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім`ї; батьківські зустрічі з дитячим психологом; індивідуальні заняття з дитячим психологом для дитини.

Таким чином, із вищевикладеного вбачається, що у дитини дійсно наявні певні психологічні проблеми, у тому числі, емоційна напруженість, певна пригніченість та почуття тривоги, потреба в захищеності, безпеці, шляхом реалізації права знати, що відбувається у родині та ін. Разом з тим, дитина емоційно прив`язана та близька із сестрою та батьком, та саме завдяки піклуванню батька задовольняється базова потреба дитини в любові та прийнятті, в пізнанні та навчанні, почутті власної компетентності. Зазначене спростовує той факт, що батько маніпулює дітьми чим шкодить психіці дітей.

Отже, вищевказані обставини та докази в сукупності свідчать про те, що батько ОСОБА_4 вже довгий період одноособово виконує свої батьківські обов`язки та повністю забезпечує інтереси дітей так, має можливість в повній мірі забезпечити дітям гідний рівень проживання, належний розвиток та навчання.

Достовірність висновків психолога не викликає сумнівів щодо їх повноти та об`єктивності. Зазначені висновки відповідають обставинам справи у сукупності з іншими наявними у справі доказами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що не в найкращих інтересах дітей визначення їх місця проживання із матір`ю ОСОБА_3 .

Вказане також підтверджується наступним.

Як вбачається із інформації розміщеної позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 на її персональній сторінці у мережі «Instagram» на період 2021-2022 років вона уклала контракт про надання послуг гравця баскетбольної команди із ГО «БК «Франківськ». Зазначене означає постійні відрядження до міста Івано-Франківськ, що створюватиме дискомфорт для дітей.

Тривалі від`їзди ОСОБА_3 вже мали місце протягом 2020 та 2021 років, 2017-2022 років, що підтверджується витягом із офіційного сайту Федерації баскетболу України, листом ФБУ №524 від 19.11.2021 року із додатками, інформацією наданою Адміністрацією Держприкордонслужби за №91-2839/0/15-22 від 27.01.2022 року, №91-2840/0/15-22 від 27.01.2022 року, інформацією наданою Філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська Залізниця» від 03.02.2022 року за №49/125.

Встановлено, що ОСОБА_3 від 25.11.2021 року, звернулась до Солом`янського УП ГУНП м. Києва з заявою щодо подій, які відбулися 25.11.2021 року.

Згідно рапорту Управління патрульної поліції в місті Києві, звернення ОСОБА_3 щодо подій, які відбулися 25.11.2021 року було зареєстровано ЄО № №65553 від 25.11.2021 року, у заявниці було відібрано заяву, поспілкувавшись з дитиною ОСОБА_6 , 8 років, було встановлено, що на той момент дитина хотіла піти із дідусем додому до бабусі, у цей день проводити час із матір`ю не бажала.

Довідкою по матеріалу ЖЄО №65553 від 25.11.2021 року із супровідним листом, що були складені з наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 щодо подій, які відбулися 25.11.2021 року, підтверджено відсутність ознак кримінального правопорушення як у діях ОСОБА_22 , так і у діях ОСОБА_4 , закінчення матеріалів ЖЄО № №65553 від 25.11.2021 року та списання матеріалів до Солом`янського УП.

Листом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ЄО №65553 від 25.11.2021 року, повідомлено, що у зв`язку із відсутністю обставин та фактичних даних, які б свідчили про наявність в події, що відбулася 25.11.2021 року ознак кримінального правопорушення, вказана подія не внесена до ЄРДР.

Крім того, за результатом звернення ОСОБА_4 із заявою про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_6 , 02.11.2013 року Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було складено лист №108/24-15 від 05.01.2022 року, який підтверджує, що дітьми було повідомлено про часті конфлікти між батьками та між матір`ю та доньками, старша донька повідомила, що мати погрожувала їм суїцидом у разі, якщо вони «не будуть на її боці».

За наслідками звернення, Службою, було проведено із матір`ю ОСОБА_3 профілактичну бесіду та доведено до відома вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та інформацію про адміністративну і кримінальну відповідальність в разі їх порушення.

Факт складення та направлення Солом`янським УП ГУНП у м. Києві до суду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 про вчинення домашнього (психологічного) насильства відносно дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується витягом із офіційного сайту «Судова влада України» справа № 760/685/22 за фактом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_4 надавались Солом`янському управлінню поліції ГУ НП у м. Києві пояснення щодо подій, які мали місце 02.01.2022 року та 13.01.2022 року за наслідками поданих заяв.

Отже, судом достовірно встановлено факт психологічного тиску ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, у зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_3 малолітні діти сторін ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувають у постійній емоційній напрузі.

Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що психологічні травми, сформувалися у малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті непередбачуваної поведінки матері щодо них.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

Суд приймає до уваги пояснення свідків лише в частині опису подій, які передували зверненню до суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовами про визначення місця проживання дітей, оскільки кожен із свідків підтвердив конфліктні відносини між сторонами.

Стосовно інших тверджень свідків суд оцінює їх критично, оскільки кожний із допитаних в судовому засіданні свідків, свідчив на користь сторони у справі, яка заявляла клопотання про допит даного свідка в судовому засіданні.

З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-8983 від 21.10.2022 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_8 , 2011 р.н., та ОСОБА_9 , 2013 р.н., з батьком ОСОБА_4 .

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатись зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язоком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи вбачається існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте зазначений конфлікт не повинен впливати на дітей.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що малолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляють бажання проживати разом з батьком та не бажають спілкуватись з матір`ю

ОСОБА_3 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Суд звертає особливу увагу на той факт, що діти є малолітніми, згідно психологічних висновків при діагностиці внутрішньо сімейних стосунків та відношення до кожного члена сім`ї виявлено напруженість, певну пригніченість та почуття тривоги, що є травмуючим для дітей. Діти схильні до батька, а тому їх сумісне проживання разом з матір`ю у квартирі, можуть призвести до негативних наслідків.

Позивач ОСОБА_3 звертаючись з позовом до суду виходить лише зі своїх інтересів, а не інтересів малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в своєму позові не заперечує проти побачень матері з малолітніми дітьми, проте зазначив, що оскільки ОСОБА_3 постійно вчиняє психологічний тиск на дітей, діти не бажають проживати з нею, підтвердженням чого є і проведена бесіда 04.10.2022 року з працівниками служби, яка викладена у висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.10.2022 року.

Встановлено, що під час бесіди із співробітниками служби ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомили, що їм подобається жити з батьком, він забезпечує їх потреби, з матір`ю спілкуються рідко, вона майже не телефонує. Діти бажають надалі проживати з батьком. ОСОБА_8 повідомила, що ображена на матір, оскільки вона її обманювала.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього.

При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

З матеріалів справи вбачається, що Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація при підготовці висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з`ясовувала думку дітей щодо тієї обставини з ким вони бажають проживати та діти висловили бажання проживати разом з батьком.

Враховуючи вік малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей з батьком, буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному.

З урахуванням встановлених обставин в судовому засіданні, суд не може взяти до уваги пояснення позивача ОСОБА_3 за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, оскільки обставини, що були нею зазначені як підстави для проживання малолітніх дітей разом з нею суперечать інтересам самих дітей.

Що стосується наданих представником ОСОБА_3 копій світлин матері з дітьми, то суд не може взяти їх до уваги, як доказ для визначення місця проживання дітей з нею, оскільки вони зроблені у період сумісного проживання та відпочинку з ОСОБА_4 .

Суд акцентує увагу на тому, що позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 з часу повномасштабного вторгнення рф в Україну виїхала за межі країни, на даний час перебуває за кордоном та спілкується з дітьми виключно в телефонному режимі, проти чого не заперечували представники сторін в судовому засіданні та підтвердили свідки.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з викладеного вище, обставин, встановлених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що проживання дітей з батьком відповідає інтересам дітей, у зв`язку з чим вважає необхідним визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , 2011 р.н. та ОСОБА_6 , 2013 р.н., з батьком ОСОБА_4 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом також просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 40 (сорок) відсотків з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.11.2021 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи те, що відповідач зобов`язана утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 23.11.2021 року і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_10 , а після того за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 фізично здорова, працездатна, може сплачувати аліменти на утримання дітей.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , судового збору в сумі 908,00 грн. (за вимоги про визначення місця проживання дітей), та на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. (за вимоги про стягнення аліментів).

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», принципами Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 157, 159,160, 161, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договору про участь у вихованні та утриманні дітей недійсним, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 23.11.2021 року і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_10 , а після того за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя