УХВАЛА

Іменем України

01.03.2023 Справа №607/16805/20 Провадження № 4-с/607/10/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Макогін А.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

державного виконавця Крушанської О.Р.,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Банаха Володимира Дмитровича під час примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20,

УСТАНОВИВ:

23.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за тестом - відділ ДВС) Банаха В.Д. під час примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 69959343, відкрите на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20 про витребування на користь ОСОБА_1 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Талан Тер» (далі за текстом ТОВ «Талан Тер») таких об`єктів нерухомого майна: магазину на АДРЕСА_1 , площею 1515,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 101, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019; земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 0,0317 га, кадастровий номер :12:012:0023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 01, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019; земельної ділянки на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:012:0024, площею 0,0318 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 01, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019; земельної ділянки на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:012:0028, площею 0,0300 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 01, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019. Виконавчий лист для примусового виконання вказаного судового рішення виданий судом 21.12.2021. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2022 у справі № 607/16805/20 у даному виконавчому листі виправлено допущені описки.

Стягувач зазначає, що з системного аналізу Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за № 1126/29256, слідує, що при реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження поданого нею виконавчого листа повинна бути вказана категорія «передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі».

Разом з тим при реєстрації виконавчого провадження № 69959343 вказано категорію «не майнове документ, що не підпадає під згадані категорії», що підтверджується титульних аркушем даного виконавчого провадження.

Так, приймаючи до уваги положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а також виходячи з вартості майна, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, розмір виконавчого збору у виконавчому провадженні має становити 935726,20 грн, а не 26000 грн, як про це зазначено у постановах державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору. Відтак невірне присвоєння виконавчому провадженню № 69959343 категорії стягнення «не майнове» замість вірної категорії «передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі», спричиняє тяжкі наслідки для держави, які полягають у заниженні розміру виконавчого збору, що повинен бути перерахований до державного бюджету.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що невірне визначення категорії виконавчого провадження суттєво порушує її права як стягувача.

Так, відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802 від 02.04.2012, під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника та передає їх стягувачу, про що складає відповідний акт. Вилучення у боржника предметів, зазначених у виконавчому листі і їх передача стягувачу здійснюється в присутності понятих. При цьому у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Разом з тим, на думку стягувача, державний виконавець безпідставно та незаконно виконує рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20 в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» як рішення немайнового характеру, тоді як має його виконувати у порядку ст. 60 вказаного закону.

При цьому стягувач зазначає, що при спілкуванні з державним виконавцем дізналась про те, що у разі непередання боржником витребуваного майна відповідно до акту приймання-передачі витребуваного від нього нерухомого майна, державний виконавець діятиме в порядку абз. 3 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме надішле до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винесе постанову про закінчення виконавчого провадження.

Указані обставини, на думку стягувача, свідчать про те, що ухвалене на її користь рішення суду може залишитись невиконаним через злочинне небажання боржника ТОВ «Талан Тер» його виконувати, в той час як положення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», які не виконуються державним виконавцем, передбачають можливість його примусового виконання незалежно від волі боржника.

Відтак невірне визначення категорії стягнення при відкритті виконавчого провадження порушують право ОСОБА_1 на справедливий судовий захист, невід`ємною частиною якого є право на виконання судового рішення, та призводить до безпідставного невиконання судового рішення впродовж тривалого часу.

При цьому стягувач також зазначає, що нею були взяті до уваги пояснення державного виконавця, яка вказувала, що самостійно позбавлена можливості змінювати категорію виконавчого провадження та скасовувати власні постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

З урахуванням викладених обставин стягувач неодноразово скеровувала начальнику відділу ДВС заяви (скарги) з вимогами щодо приведення виконавчого провадження № 69959343 у відповідність до вимог чинного законодавства. Проте начальник відділу ДВС Банах В.Д. так і не здійснив жодних дій, спрямованих на приведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69959343 в законне русло, чим допустив протиправну бездіяльність.

За таких підстав стягувач просить визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу ДВС Банаха В.Д., яка виявляється у відсутності належного реагування на письмові звернення (скарги) ОСОБА_1 від 09.11.2022, 10.11.2022, 16.11.2022, 24.11.2022, 05.0.12023 та 10.01.2023, а також у невжитті ним заходів щодо приведення дій старшого державного виконавця Крушанської О.Р. щодо примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 69959343 від 30.09.2022 відповідно до вимог чинного законодавства; зобов`язати начальника відділу ДВС Банаха В.Д. поновити порушене право ОСОБА_1 та забезпечити належне примусове виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 69959343 від 30.09.2022 як рішення суду майнового характеру та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», п. 23-25 Розділу VIII Інструкції шляхом вилучення вказаних у виконавчому листі та рішенні суду магазину та земельних ділянок на АДРЕСА_1 у боржника ТОВ «Талан Тер» і передачі їх стягувачу ОСОБА_1

25.01.2023 скарга залишена без руху та стягувачу наданий строк для усунення недоліків скарги. 30.01.2023 ОСОБА_1 усунула недоліки скарги.

30.01.2023 скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 06.02.2023.

03.02.2023 в.о. начальника відділу ДВС Кущак В.Б. подав відзив, у якому заперечив проти задоволення скарги та просив відмовити у задоволенні скарги. Відзив мотивований тим, що твердження стягувача щодо бездіяльності начальника відділу ДВС Банаха В.Д. не відповідають дійсності, оскільки державним виконавцем Крушанською О.Р. були підготовлені та направлені відповідні відповіді на адресу ОСОБА_1 . Крім цього, державний виконавець зверталась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про роз`яснення виконавчого листа від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20. Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2022 заяву державного виконавця задоволено та зазначено, що рішення підлягає примусовому виконанню в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом вилучення майна у боржника, передачі його стягувачу та складання відповідного акту. Разом з тим 04.01.2023 постановою Тернопільського апеляційного суду ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2022 про роз`яснення виконавчого листа від 25.06.201 у цивільній справі № 607/16805/20 скасовано та закрито провадження у справі. Станом на 19.01.2023 на адресу відділу ДВС від боржника чи стягувача не надходило будь-яких ухвал суду щодо виправлення помилки у виконавчому листі. При цьому у виконавчому листі № 607/16805/20 від 25.06.2021 не зазначено вартість майна, про витребування якого вказано у судовому рішенні, а державний виконавець позбавлений можливості самостійно змінювати резолютивну частину виконавчого документу. Так, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа щодо роз`яснення резолютивної частини рішення суді від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20, в межах якої державний виконавець просить роз`яснити рішення суду, де відсутня загальна вартість нерухомого майна, яке підлягає витребуванню. Так само державним виконавцем направлено запит до боржника та стягувача про надання інформації щодо їх звернення в порядку ст. 432 ЦПК України до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про виправлення описки у виконавчому документі, а саме зазначення вартості майна, яке підлягає витребуванню.

06.02.2023 представник боржника ТОВ «Талан Тер» - адвокат Мельник Ю.О. подав письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити у задоволенні скарги. Письмові пояснення мотивовані тим, що доводи стягувача у частині визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу ДВС Банаха В.Д. є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Відтак, бездіяльність може виникнути лише тоді, коли особа зобов`язана діяти відповідно до положень чинного законодавства. Представник боржника зауважив, що суд у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень не втручається та не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Такі обставини свідчать про те, що суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження посадової особи щодо прийняття на виконання виконавчого листа, а також зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти певні дії чи приймати рішення за умови настання чи встановлення певних обставин. Крім цього, представник боржника зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15. З урахуванням викладених обставин представник позивача вважає, що розгляд даної скарги слід здійснювати у Тернопільському окружному адміністративному суді.

06.02.2023 за клопотанням сторін судове засідання відкладено на 01.03.2023.

У судовому засіданні 01.03.2023 стягувач ОСОБА_1 скаргу підтримала з підстав, викладених у скарзі, та просила скаргу задовольнити повністю. Уточнила, що просить зобов`язати начальника відділу ДВС Банаха В.Д. здійснити перевірку дотримання державним виконавцем правильності ведення виконавчого провадження № 69959343 та за наслідками такої перевірки скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження в частині визначення категорії стягнення. Зазначила, що її звернення до начальника відділу ДВС Банаха В.Д. найменувалися різними назвами, однак фактично усі такі звернення були скаргами на дії державного виконавця щодо невірного визначення категорії стягнення.

У судовому засіданні 01.03.2023 державний виконавець Крушанська О.Р. скаргу не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила відмовити у задоволенні скарги. Пояснила, що у виконавчому листі не було зазначено вартість майна, яке підлягає витребуванню, у зв`язку з чим виконавчому провадженню № 69959343 в автоматизованій системі виконавчого провадження присвоєно категорію «не майнове». З метою роз`яснення виконавчого листа державний виконавець звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20. За наслідками розгляду заяви суд постановив ухвалу, яка була скасована постановою Тернопільського апеляційного суду від 04.01.2023, оскільки виконавчий лист не підлягає роз`ясненню судом. Указане стало підставою для повторного звернення державного виконавця до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про роз`яснення судового рішення у справі № 607/16805/20. Державний виконавець обізнана, що повний тест судового рішення за наслідками розгляду такої заяви був виготовлений 20.02.2023, однак у зв`язку з занятістю не отримувала його копію. Вказала, що у випадку визначення судом вартості спірного майна примусове виконання виконавчого листа буде здійснюватись відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а також до автоматизованої системи виконавчого провадження будуть внесені відповідні зміни. Пояснила, що усі звернення стягувача були схожі за змістом, а тому відповіді надавались шляхом їх об`єднання.

У судовому засіданні 01.03.2023 представник боржника ТОВ «Талан Тер» - адвокат Мельник Ю.О. скаргу не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, та просив відмовити у задоволенні скарги. Вказав, що суд позбавлений можливості втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень та зобов`язувати останнього вчиняти певні дії чи приймати рішення. Також вказав, що відсутні підстави вважати, що законні права та інтереси ОСОБА_1 порушено, оскільки, не зважаючи на категорію стягнення, державним виконавцем здійснюється примусове виконання рішення суду. Вважає, що неважливо, у якому порядку здійснюватиметься виконання рішення суду на підставі ст. 60 чи ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки наслідком такого примусового виконання все рівно буде витребування майна. Зазначив, що визначення розміру виконавчого збору не порушує права ОСОБА_1 . Більше того зауважив, що суд загальної юрисдикції не уповноважений здійснювати розгляд скарги щодо оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, оскільки таке питання відноситься до компетенції адміністративного суду.

Дослідивши зміст скарги та додані до неї документи, заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд установив, що 21.12.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2021 у справі № 607/16805/20 (а.с. 71-72).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2022 у виконавчому листі у справі № 607/16805/20 виправлено допущені описки (а.с. 73-75).

Відтак з урахуванням указаної ухвали від 09.03.2022 на підставі виконавчого листа, виданого 21.12.2021 у справі № 607/16805/20, від ТОВ «Талан Тер» на користь ОСОБА_1 підлягають витребуванню такі об`єкти нерухомого майна:

- магазин на АДРЕСА_1 , площею 1515,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 101, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019;

- земельна ділянка на АДРЕСА_1 , площею 0,0317 га, кадастровий номер :12:012:0023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 01, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019;

- земельна ділянка на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:012:0024, площею 0,0318 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 01, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019;

- земельна ділянка на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:012:0028, площею 0,0300 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 01, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 01.07.2019.

29.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (станом на даний час відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 607/16805/20 від 21.12.2021.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Так, механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за № 1126/29256 (далі за текстом Положення).

Відповідно до п. 3 Розділу І Положення реєстраторами системи є: відповідальні особи органу державної виконавчої служби; державні виконавці органів державної виконавчої служби; приватні виконавці; помічники приватних виконавців; відповідальні особи приватних виконавців; керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники.

При цьому згідно з п. 8 Розділу І Положення система обліковує виконавчі документи за категорією стягнення (характером зобов`язання), суб`єктом стягувача та боржника, суб`єктом видачі виконавчого документа, в тому числі такі категорії стягнення: передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі; документ, що не підпадає під згадані категорії.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Під час реєстрації виконавчого документа до Системи вносяться такі відомості: дата надходження виконавчого документа; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, до якого надійшов виконавчий документ; кореспондент, дата та номер заяви (супровідного листа) про відкриття виконавчого провадження (у разі якщо виконавчий документ надійшов без заяви (супровідного листа), робиться відповідна відмітка); назва виконавчого документа, дата й номер видачі; найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, що видав(ла) документ; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - стягувача; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - боржника; адреса стягувача, адреса боржника, зазначена у виконавчому документі або заяві про примусове виконання рішення; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі стягувача - фізичної особи, боржника - фізичної особи (за наявності); категорія стягнення за виконавчим документом згідно з пунктом 8 розділу І цього Положення; дата набрання рішенням законної (юридичної) сили; резолютивна частина рішення (у тому числі сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом); відомості про негайне виконання рішення (за наявності); відомості про заяву стягувача про накладення арешту на майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження (за наявності); номер телефону, факсу (телефаксу), адреси електронної пошти стягувача та боржника (за наявності); відомості щодо серії та номера паспорта фізичної особи - боржника (за наявності); реквізити рахунків стягувача та боржника (за наявності); відомості про форму виконавчого документа (паперова чи електронна) (п. 2 Розділу ІІ Положення).

Так, 30.09.2022 старшим державним виконавцем відділу ДВС Крушанською О.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69959343 з примусового виконання виконавчого листа № 607/16805/20 від 21.12.2021 (а.с. 12).

При цьому з титульного аркуша виконавчого провадження № 69959343 вбачається, що при реєстрації виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження відповідно до п. 8 Розділу І Положення обрано категорію стягнення за виконавчим документом «не майнове - документ, що не підпадає під згадані категорії» (а.с. 11).

Відповідно до ст. 60 Закону під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу. У разі письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про їх передачу стягувачу, виконавець повертає зазначені предмети боржникові, про що складає акт, і виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому внесений стягувачем авансовий внесок поверненню не підлягає.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, від 13.11.2019 у справі № 314/738/15-ц, від 21.12.2020 у справі № 905/98/20, від 28.10.2022 у справі № 487/10131/14-ц, у спорах про витребування й повернення майна, якщо за результатами вирішення спору шляхом задоволення позову відбувається зміна належності спірного майна (зміна власника), то ці вимоги мають вартісний, грошовий вираз і носять характер майнового спору.

Також у постановах від 30.05.2018 та від 14.01.2020 року у справі № 2-690/11, від 13.11.2018 у справі № 314/738/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що судове рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку п. 3 ч. 1 ст. 10 та ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.06.2022 у справі № 369/13690/20, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, вказаних у рішенні. Зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про витребування майна та зобов`язання передати його власнику, не може свідчити що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки його виконання передбачає вчинення виконавцем дій щодо вилучення майна у боржника і передачі його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

З урахуванням зазначених вище положень Закону, а також приймаючи до уваги викладені вище висновки Верховного Суду, суд доходить висновку, що при здійсненні реєстрації виконавчого провадження № 69959343 реєстратором автоматизованої системи виконавчого провадження невірно визначено категорію стягнення, а саме зазначено категорію «не майнове - документ, що не підпадає під згадані категорії» замість вірної категорії «передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі».

При цьому суд відхиляє доводи державного виконавця в частині необізнаності щодо порядку виконання виконавчого листа № 607/16805/20 від 21.12.2021 у зв`язку з відсутністю відомостей про вартість спірного майна, яке підлягало витребуванню.

Так, зі змісту ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2023 у справі № 607/16805/20 вбачається, що заяву старшого державного виконавця відділу ДВС Крушанської О.Р. щодо роз`яснення рішення у даній справі від 25.06.2021 задоволено частково та роз`яснено, що таке рішення підлягає виконанню шляхом вилучення майна у ТОВ «Талан Тер», передачі його стягувачу та складення відповідного акту.

Разом з тим щодо заяви державного виконавця в частині незазначення в резолютивній частині вартості спірного майна суд дійшов висновку, що відсутність в резолютивній частині загальної вартості витребуваних об`єктів нерухомого майна не впливає на зміст виниклих правовідносин та характер спору, який беззаперечно є майновим.

Указані обставини спростовують доводи державного виконавця щодо незрозумілості визначення категорії стягнення в виконавчому провадженні внаслідок відсутності інформації в резолютивній частині про вартість спірного майна, зважаючи на те, що така інформація наявна у мотивувальній частині судового рішення.

Також відповідно до п. 23 Розділу VIIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802 від 02.04.2012 (далі за текстом Інструкція) передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження. У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з`явиться на виконання без поважних причин.

Виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис. В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписуються виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті (п. 24 Розділу VIIІ Інструкції).

Згідно з п. 25 Розділу VIIІ Інструкції у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Поряд з цим відповідно до положень ч. 1 ст. 63 Закону, яка регулює порядок примусового виконання рішень немайнового характеру, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 63 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Системний аналіз зазначених вище положень Інструкції та Закону свідчить про те, що законодавець чітко розмежовує та визначає різний порядок примусового виконання судових рішень, зважаючи на категорію стягнення, визначену під час реєстрації виконавчого провадження в автоматизованій системі.

Так, ст. 63 Закону передбачає, що рішення суду не може бути виконано за відсутності боржника, зважаючи на те, що положення Закону передбачають добровільний порядок виконання боржником рішення суду. При цьому у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У той самий час згідно зі ст. 60 Закону та відповідно до п. 23-25 Інструкції у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих. При цьому під час примусового виконання судового рішення в майновому порядку відсутні положення щодо можливості закінчення державним виконавцем виконавчого провадження у зв`язку з невиконанням боржником в добровільному порядку рішення суду.

Указані обставини свідчать про те, що від визначення категорії стягнення залежить порядок примусового виконання судового рішення, що безпосередньо впливає на права учасників виконавчого провадження, в тому числі стягувача.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо порушення її права на справедливий судовий захист, зважаючи на хибне визначення категорії стягнення у виконавчому провадженні № 69959343 з примусового виконання виконавчого листа № 607/16805/20 від 21.12.2021, що може призвести до безпідставного закінчення виконавчого провадження та як наслідок невиконання судового рішення. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, з метою відновлення порушених прав та здійснення належного примусового виконання виконавчого листа № 607/16805/20 від 21.12.2021 ОСОБА_1 неодноразово зверталась з відповідними скаргами до начальника відділу ДВС Банаха В.Д., у яких, зокрема, просила скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Крушанської О.Р. про відкриття виконавчого провадження № 69959343 та змінити категорію стягнення у вказаному виконавчому провадженні.

Указані обставини підтверджуються заявами та клопотаннями ОСОБА_1 від 09.11.2022 (а.с. 14-15), від 10.11.2022 (а.с. 16), від 16.11.2022 (а.с. 17-18), від 24.11.2022 (а.с.19-20), від 05.01.2023 (а.с. 21-24) та від 10.01.2023 (а.с. 25). При цьому, не зважаючи на найменування таких звернень, приймаючи до уваги їхній зміст та викладені у них вимоги стягувача, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що останні фактично були скаргами на дії державного виконавця щодо невірного визначення категорії стягнення у виконавчому провадженні № 69959343 та відповідно здійснення виконавчого провадження з порушенням вимог Закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 74 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом (абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону).

Так само відповідно до положень абз. 8 п. 1 Розділу ХІІ Інструкції перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно з абз. 2 п. 2 Розділу ХІІ Інструкції посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація (абз. 1-8 п. 7 Розділу ХІІ Інструкції).

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується) (абз. 9 п. 7 Розділу ХІІ Інструкції).

Згідно з п. 9 Розділу ХІІ Інструкції посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Разом з тим суд встановив, що за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 начальником відділу ДВС Банахом В.Д. у порушення вимог ст. 74 Закону та Розділу ХІІ Інструкції не було проведено перевірку виконавчого провадження № 69959343 з метою виявлення порушення вимог законодавства, зокрема, щодо визначення категорії стягнення. Такі обставини не заперечувала у судовому засіданні державний виконавець та докази зворотного суду не надала.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , зважаючи на те, що начальником відділу ДВС Банахом В.Д. не вживались заходи з метою відновлення порушених прав стягувача.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Указане також відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15.

Відтак Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не є судом, уповноваженим встановлювати обґрунтованість доводів стягувача в частині невірного визначення суми виконавчого збору, яка підлягає стягненню з боржника у виконавчому провадженні № 69959343, а тому залишає їх без розгляду.

Щодо доводів представника боржника ТОВ «Талан Тер» - адвоката Мельника Ю.О. про те, що суд позбавлений можливості втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень та зобов`язувати останнього вчиняти певні дії чи приймати рішення, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20 зазначила, що за змістом ч. 3 ст. 74 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному ч. 3 ст. 74 Закону, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що застосоване апеляційним судом у цій справі визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо своєчасного ненаправлення повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення не відповідає зазначеним критеріям, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження, яка перешкоджає стягувачу реалізувати свої права на виконання остаточного судового рішення, після розгляду судом скарги залишилась чинною.

З урахуванням викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження в силу ч. 1 ст. 41 Закону підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

Відтак суд в межах розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи відділу ДВС під час примусового виконання судового рішення не позбавлений можливості, в тому числі скасовувати постанови державного виконавця та зобов`язувати посадову особу відділу ДВС вчинити певні дії, оскільки саме такий спосіб захисту прав стягувача відновить його порушене право та забезпечить право на справедливий суд. Отже, відсутні підстави вважати, що при прийнятті таких рішень суд втручатиметься у дискрецію суб`єкта владних повноважень, в даному випадку начальника відділу ДВС Банаха В.Д., та діятиме таким чином без дотримання вимог Закону.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанської О.Р. про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2022, винесена у виконавчому провадженні № 69959343, в частині визначення категорії стягнення за виконавчим листом № 607/16805/20 від 21.12.2021 як «немайнове документ, що не підпадає під згадані категорії», безпосередньо впливає на порядок примусового виконання даного виконавчого листа, що порушує право ОСОБА_1 на справедливий суд в частині виконання судового рішення.

За таких підстав, дослідивши надані докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому при визначенні способу захисту прав ОСОБА_1 суд доходить висновку, що зобов`язання начальника відділу ДВС Банаха В.Д. усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_3 ) шляхом скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанської О.Р. про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2022, винесеної у виконавчому провадженні № 69959343, в частині визначення категорії стягнення за виконавчим листом № 607/16805/20 від 21.12.2021 як «немайнове документ, що не підпадає під згадані категорії», та шляхом подальшого визначення категорії стягнення за даним виконавчим листом як «передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі», буде належним способам захисту прав стягувача та забезпечить подальше належне виконання державним виконавцем судового рішення у справі № 607/16805/20.

При цьому суд не вбачає підстав для зазначення інших відомостей про порядок примусового виконання виконавчого провадження № 69959343, оскільки сама по собі зміна категорії стягнення у вказаному виконавчому провадженні призведе до зміни порядку примусового виконання, яке у подальшому здійснюватиметься відповідно до вимог ст. 60 Закону. Інші висновки суду не ґрунтувалися б на встановлених обставинах та досліджених доказах та були б передчасними.

Керуючись ст. 1, 8, 18, 26, 60, 63, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 18, 258-261, 353, 354, 438 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Банаха Володимира Дмитровича щодо невжиття заходів для скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанської Оксани Романівни про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2022 року, винесеної у виконавчому провадженні № 69959343, в частині визначення категорії стягнення за виконавчим листом № 607/16805/20 від 21 грудня 2021 року як «немайнове документ, що не підпадає під згадані категорії».

Зобов`язати начальника відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Банаха Володимира Дмитровича усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_1 ) шляхом скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанської Оксани Романівни про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2022 року, винесеної у виконавчому провадженні № 69959343, в частині визначення категорії стягнення за виконавчим листом № 607/16805/20 від 21 грудня 2021 року як «немайнове документ, що не підпадає під згадані категорії», та шляхом подальшого визначення категорії стягнення за даним виконавчим листом як «передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 06.03.2023.