Постанова

Іменем України

14 березня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/929/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 25 червня 2019 року

в складі судді Колдіної О. О.

у цивільній справі №752/17868/18 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА", Моторне (транспортне) страхове бюро України,

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та сумою завданої шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з вини відповідачки 07.09.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Mitsubishi Colt", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (далі - ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА", Товариство) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначав, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №394/07-18, вартість завданого йому матеріального збитку становить 83 483,48 грн, з яких величина втрати товарної вартості КТЗ становить 4 873,47 грн. Однак, страховик відповідача здійснив йому виплату страхового відшкодування на загальну суму 20 000,00 грн.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачка, як винна в ДТП особа, повинна відшкодувати йому різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування (20 000,00 грн) та сумою завданого матеріального збитку (83 483,48 грн), що становить 63 483,48 грн,.

Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на послуги з проведення оцінки та складання звіту в розмірі 1 650,00 грн; витрати на надання довіреності у приватного нотаріуса в розмірі 450,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 63 483,48 грн, витрати на проведення оцінки завданої шкоди в розмірі 1 650,00 грн та витрати на видачу довіреності в розмірі 450,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Як на підставу скасування рішення суду посилалася на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце засідання суду.

Також в обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що на момент ДТП її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" з лімітом відповідальності по майновій шкоді 50 000,00 грн та з нульовою франшизою. У зв`язку з чим покладання судом обов`язку з відшкодування шкоди у межах суми страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Додала, що судом в порушення вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України не враховано неодноразові правові висновки Великої Палати Верховного Суду з приводу того, що в межах суми страхової виплати відповідальність з виплати завданої шкоди покладається на страховика особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Вказувала, що наданий позивачем рахунок-фактура на підтвердження здійснення робіт, запчастин та їх вартості не є належним доказом, оскільки з цієї фактури не вбачається, що означені роботи та придбані запчастини пов`язані з усуненням пошкоджень автомобіля, завданих саме внаслідок ДТП, яка мала місце 17.09.2017.

Звернула увагу, що у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі ліквідації страхової компанії, на яку покладено обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то такий обов`язок виконує дана компанія до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) такий обов`язок покладається НА Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ).

За наведених обставин ОСОБА_1 просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім цього, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, посилаючись на те, що не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, у зв`язку з чим не мала можливості подати до суду свої заперечення на позовну заяву та докази на підтвердження заперечень.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив. В обґрунтування відзиву зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновку суду про задоволення позовних вимог.

При цьому, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач одночасно просив, у разі призначення судової автотоварознавчої експертизи, врахувати його думку щодо місця проведення експертизи та питання, які мають бути поставлені перед експертом.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що заявлений відповідачкою розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із позовними вимогами та значно завищений, а тому відсутні підстави для відшкодування таких витрат на користь відповідачки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року залучено до участі у справі МТСБУ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (том 1, а. с. 219).

Від третіх осіб відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (том 1, а. с. 220-222).

У зв`язку з надходженням 16 січня 2023 року від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Висновку експерта від 11.01.2023, ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року поновлено провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а. с. 35).

Сторони та треті особи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а. с. 35-38).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилалася на те, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме без належного повідомлення учасника справи, зокрема відповідача, про розгляд справи.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2018 відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи (том 1, а. с. 40-41). Судове засідання призначено на 22 жовтня 2018 року.

З матеріалів справи також вбачається, що судом за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , надсилалися судові повістки відповідачу про виклик в судове засідання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем судових повісток про день, час та місце розгляду справи, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача.

Так, судова повістка на 22 жовтня 2018 року повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "за закінчення терміну зберігання" (том 1, а. с. 44). Судова повістка на 25.01.2019 також повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "за закінчення терміну зберігання" (том 1, а. с. 52).

25 січня 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання на 07 червня 2019 року (том 1, а. с. 64).

В матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення судом ОСОБА_1 копії ухвали від 25.01.2019 (том 1, а. с. 65). Проте, відсутні відомості про отримання відповідачкою копії ухвали від 25.01.2019 або відомості про повернення до суду даної копії ухвали з відміткою поштового відділення про причини не вручення.

07 червня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.06.2019 (том 1, а. с. 67-69).

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 25.06.2019, в якому й ухвалено оскаржуване рішення.

За приписами п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищезазначеного до уваги не взяв, розглянув справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце засідання суду; суд розгляд справи не відклав, причини неявки відповідача в судове засідання не з`ясував.

Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2017 року, о 19 год. 35 хв., по вул. Вільямса у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mitsubishi Colt", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті ДТП, яка мала місце 07.09.2017, належний ОСОБА_2 автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

З матеріалів справи також вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА", відповідно до Полісу № АМ 375919 з лімітом відповідальності (том 1, а. с. 12).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо ліміту відповідальності за вищевказаним Полісом № АМ 375919.

Водночас, відповідно до пункту 9.2. статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на день ДТП), розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

До того ж, в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 також зазначила, що на момент ДТП її цивільно-правова відповідальність була застрахована за Полісом № АМ 375919, за яким ліміт відповідальності становив 50 000,00 грн та 0,00 грн франшиза.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З матеріалів справи також вбачається, що після ДТП ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" із заявою про виплату страхового відшкодування.

Експерт ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА"14.09.2017 провів огляд автомобіля позивача. За результатами огляду автомобіля в Акті огляду вказав, що автомобіль позивача на момент ДТП мав сліди відновлювального ремонту, а саме пошкодження задніх правих дверей, з чим фактично погодився позивач, поставивши свій підпис в Акті огляду

Згідно Звіту №14-D/93/8 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , заподіяного внаслідок ДТП станом на 14.09.2017 складає 47 164,80 грн, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали (том 1, а. с. 150). У цьому Звіті зазначено, що він здійснений на замовлення ТДВ "СК "ДОМІНАНТА" від 11.09.2017.

Даний Звіт №14-D/93/8 від 14.09.2017 позивачем не було долучено до позовної заяви, а долучено відповідачем до апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів, переглядаючи справу, приймає до уваги цей Звіт наданий відповідачкою в суді апеляційної інстанції, з огляду на те, що остання не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції та як наслідок була позбавлена на подання заперечень на позов з відповідними доказами на обґрунтування своєї позиції щодо позову.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування без узгодження з ним розміру такого страхового відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача, з наступних підстав.

Так, згідно вимог п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

В той же час, положеннями вищевказаної норми визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" із претензією щодо недостатності суми страхового відшкодування. Також в матеріалах справи відсутні докази, що після проведення 14.09.2017 оцінки вартості завданого ОСОБА_2 матеріального збитку останній наполягав на проведенні експертизи.

З наведеного слідує, що страховик ОСОБА_1 - ТДВ "СК "ДОМІНАНТА" та ОСОБА_2 досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування. А відтак колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, викладені у позовній заяві, що страхове відшкодування йому виплачено без узгодження розміру.

Більше того, платіжними дорученнями №13050 від 17.04.2018, №13339 від 24.04.2018, №13549 від 04.05.2018 та №13716 від 10.05.2018 підтверджується, що ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" частково виплатило ОСОБА_2 на реквізити ТОВ "Автоцентр Права Авто на Кільцевій" страхове відшкодування в сумі 20 000,00 грн (том 1, а. с. 32-36).

17 червня 2018 року Національна комісія з державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийняла розпорядження про анулювання ліцензії на впровадження страхової діяльності Страхового товариства "ДОМІНАНТА".

З 02 липня 2018 року ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" позбавлене укладати договори страхування та на даний час перебуває в стадії ліквідації, у зв`яку з чим ухвалою апеляційного суду від 13.12.2021 було залучено до участі у справі в якості третьої особи МТСБУ, оскільки за обставин перебування ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" в стадії ліквідації, судове рішення у даній справі може стосуватися прав та обов`язків МТСБУ.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року, тобто після подання позовної заяви в серпні 2018 року, ОСОБА_2 на підставі ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з настанням страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за полісом №АМ375919, виданим СТ "ДОМІНАНТА" (том 1, а. с. 231). У цій заяві ОСОБА_3 повідомив МТСБУ про те, що йому вже виплачено 20 000,00 грн страхового відшкодування.

На вказану заяву ОСОБА_4 МТСБУ повідомило про те, що наразі МТСБУ не має правових підстав для здійснення виплат, оскільки стосовно ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" здійснюється процедура ліквідації (том 1, а. с. 232). Також МТСБУ повідомило про те, що у випадку якщо ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" буде у встановленому законом порядку визнано банкрутом або до Єдиного державного реєстру буде внесено запис про припинення ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА"; коштів та майна страховика не вистачить для задоволення означених вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ поновить розгляд питання щодо здійснення регламентної виплати, передбаченої пп. "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З матеріалів справи вбачається, що після часткової виплати ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" суми страхового відшкодування та початку процедури ліквідації останньої ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "Клевер Експерт" для визначення розміру матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №394/07-18 від 19.07.2018, здійсненого оцінювачем ТОВ "Клевер Експерт" ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку становить 83 483,48 грн (том 1, а. с. 13-18).

З даного Звіту вбачається, що оцінку проведено станом на 19.07.2018, тобто майже через рік після ДТП, яка мала місце 07.09.2017. У звіті не зазначено про те, за наслідками якого ДТП проводилося дослідження; відсутні відомості про дату ДТП.

Судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, а також з урахуванням доводів апеляційної скарги, щодо порушеного права відповідача на подання доказів у суді першої інстанції через не повідомлення судом про розгляд справи, за клопотанням останнього ухвалою від 13.12.2021 призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.

За результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у даній справі експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - О. Єрмоленко надано Висновок №52/22-54 від 11.01.2023 (том 2, а. с. 23-29).

Згідно даного Висновку №52/22-54, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , внаслідок ДТП станом на 07.09.2017 дорівнювала 88 461,62 грн, в тому числі ПДВ; значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , дорівнювало нулю.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 відремонтував автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 . До заяви про збільшення позовних вимог позивач лише долучив Рахунок № САСТ-827231 від 17.08.2018 на здійснення оплати, виданий ТОВ "Автоцентр Права Авто на Кільцевій" (том 1, а. с. 57). Проте, відсутні докази оплати ОСОБА_2 коштів за цим рахунком.

Колегія суддів не приймає до уваги звіт від 19.07.2018, оскілький даний звіт проведено з метою встановлення розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, але не зазначено дату коли це ДТП відбулося.

Також колегія суддів не приймає до уваги Висновок від 11.01.2023, оскільки позивачем не було надано експерту автомобіль на огляд. Крім цього позивачем не надано доказів того, що автомобіль відремонтовано. Висновок надано експертом за матеріалами справи на підставі звіту, проведеного на замовлення позивача майже через рік після ДТП за участі відповідача.

До того ж, з надано Висновку вбачається, що експертом не взято до уваги наданий відповідачем до апеляційної скарги Протокол огляду після ДТП за участі позивача, з якого вбачається, що елементи кузова автомобіля позивача до ДТП мали корозійні пошкодження та пошкодження, які не були пов'язані з ДТП за участі позивача.

Зважаючи на те, що з визначеною ТОВ "СТ "ДОМІНАНТА" сумою страхового відшкодування в розмірі 47 164,80 грн ОСОБА_2 погодився, оскільки не звертався до Товариства з претензією щодо недостатності суми страхового відшкодування, а також враховуючи, що позивач частково отримав страхове відшкодування (20 000,00 грн) та лише після цього звернувся до оцінювача з метою визначення розміру завданого матеріального збитку, колегія суддів, вирішуючи спір, не приймає до уваги а ні наданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 19.07.2018, а ні Висновок експерта №52/22-54 від 11.01.2023, який здійснено на підставі ухвали суду від 23.12.2021 про призначення автотоварознавчої експертизи.

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що вартість завданого ОСОБА_2 матеріального збитку, внаслідок ДТП 07.09.2017, є доведеною у розмірі 47 164,80 грн, частину якої (20 000,00 грн), як неодноразово вже вказувалося вище, сплатив страховик відповідачки.

Разом з тим, розмір як завданого збитку в цілому 47 164,80 грн, так і різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та розміром завданого збитку, що становить 27 164,80 грн (47 164,80-20 000,00), покривається лімітом відповідальності (50 000,00 грн).

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15, щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, висловила правову позицію, згідно якої відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 36.7. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки розмір завданої позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП покривається лімітом відповідальності договору обов`язкового страхування.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що рішення суду в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо додаткового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2021, колегія суддів зазначає наступне.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 16.04.2018 у справі № 923/631/15.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних, то додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2021 втрачає силу, як невід`ємна частина рішення суду від 25.06.2019.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в сумі 1 057 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги.

Щодо розподілу судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначила, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 19 350,00 грн. Дані витрати відповідачка просила покласти на позивача.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що до апеляційної скарги на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 подано наступні докази: Договір про надання правничої допомоги від 10.09.2021; Рахунок від 04.10.2021 на сплату; Акт прийому-передачі виконання послуг від 06.10.2021 за Договором про надання правничої допомоги;квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 06.10.2021 про сплату ОСОБА_1 19 350,00 грн на підставі Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021 та Ордер Серія ВН №107219 від 10.09.2021, відповідно до якого адвокат Булгакова Л. А. здійснює представництво ОСОБА_1 , в Київському апеляційному суді на підставі Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021 (том 1, а. с. 178-184)

З наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу вбачається наступне.

10 вересня 2021 року між Адвокатським бюро "Людмили Булгакової" (далі - Бюро) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги (далі - Договір), пунктом 1 якого визначено, що Бюро зобов`язується надати клієнтові правову допомогу шляхом представлення інтересів у справі №752/17868/18 за позовом ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В пункті 2 Договору визначено, що представництво інтересів буде здійснюватися у Київському апеляційному суді. Якщо виникне необхідність у наданні правової допомоги в інших судах, правоохоронних органах сторони мають укласти відповідну додаткову угоду.

Згідно пункту 4.3. Договору клієнт зобов`язується оплатити Бюро правову допомогу, що надається Бюро клієнтові, відповідно до умов Договору.

Сторони домовились, що документом, який підтверджує надання правової допомоги за Договором, є акт про надання правової допомоги, який повинен бути підписаний сторонами Договору (п. 4.4. Договору).

В Акті прийому-передачі виконаних послуг від 06.10.2021 зазначено перелік та вартість наданих АБ "Людмили Булгакової" ОСОБА_1 , а саме:

проведення зустрічі з клієнтом для визначення і узгодження стратегії захисту його прав і законних інтересів у зв`язку із накладенням арешту на все майно клієнта в ході виконання рішення Голосіївського районного суду від 25.06.2019 (кількість витраченого часу 3 години, вартість - 2 700,00 грн);

складання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з матеріалами справи №752/17868/18 (кількість витраченого часу 2 години, вартість - 1 800,00 грн);

аналіз матеріалів справи за результатами ознайомлення (кількість витраченого часу 1 година, вартість - 900,00 грн);

аналіз судової практики про стягнення вартості грошової компенсації частки у спільній частковій власності (кількість витраченого часу 2 години, вартість - 1 800,00 грн);

підготовка адвокатського запиту щодо отримання належно завіреної копії звіту про вартість матеріального збитку виконаного на замовлення ТДВ "СК "Домінанта" від 14.09.2017 (кількість витраченого часу 30 хвилин, вартість - 450,00 грн);

ознайомлення із Звітом №14-D/93/8 про вартість матеріального збитку виконаного на замовлення ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" від 14.09.2017 (кількість витраченого часу 2 години, вартість - 1 800,00 грн);

підготовка та складання апеляційної скарги (кількість витраченого часу 4 години, вартість - 3 600,00 грн);

підготовка та складання клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги (кількість витраченого часу 1,5 години, вартість - 1 350,00 грн);

підготовка та складання клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи (кількість витраченого часу 1,5 години, вартість - 1 350,00 грн);

підготовка та складання клопотання про зупинення дії оскаржуваного рішення від 25.06.2019 (кількість витраченого часу 1,5 години, вартість - 1 350,00 грн);

підготовка заяви про стягнення судових витрат (кількість витраченого часу 1 година, вартість - 900,00 грн);

участь у судових засіданнях (мінімум 1) (кількість витраченого часу 30 хвилин, вартість - 450,00 грн).

В Акті від 06.10.2021 зазначено, що загальна вартість наданих послуг становить 19 350,00 грн, а також зазначено, що оплата здійснена готівковим шляхом.

Так, рахунком від 04.10.2021 та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 06.10.2021 підтверджується, що ОСОБА_1 сплатила АБ "Людмили Булгакової" 19 350,00 грн.

Як вже вказувалося вище, обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_1 в сумі 19 350,00 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та докази на підтвердження понесення таких витрат, відповідачкою подано в строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За приписами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Як вже вказувалося вище, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив, в якому, окрім іншого, просив відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх доводів проти вимог ОСОБА_1 відшкодування витрат на правничу допомогу, ОСОБА_2 зазначив, що пред`ялений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу в сумі 19 350,00 грн є неспівмірним з позовними вимогами, оскільки фактично становить 1/3 частину позовних вимог.

Також в обґрунтування заперечень проти клопотання скаржника про розподіл витрат на правничу допомогу, позивач зазначив, що зазначені адвокатом в акті надані послуги є необґрунтованими, а деякі з них взагалі не стосуються розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.09.2021 у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Проаналізувавши надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), з урахуванням заперечень позивача, а також застосувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішення питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 19 350,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не співрозмірні з виконаною роботою під час розгляду апеляційної скарги.

Так, на переконання суду такі види послуг, як проведення зустрічі з клієнтом для визначення і узгодження стратегії захисту його прав і законних інтересів у зв`язку із накладенням арешту на все майно клієнта в ході виконання рішення Голосіївського районного суду від 25.06.2019 не є витратами на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та й взагалі розгляду цивільної справи, а стосуються дій державного (приватного) виконавця під час здійснення виконавчого провадження. Тому такі витрати не повинен компенсувати позивач у даній справі.

Щодо витрат на складання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з матеріалами справи слід зазначити, що такі витрати в повній мірі необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи дійсно наявна заява адвоката Моспан Н. В. Булгакової Л. А. про ознайомлення з матеріалами справи (том 1, а. с. 194). Однак, це заява про ознайомлення з матеріалами справи заповнена адвокатом на відповідному бланку, а не є окремим клопотанням, на виготовлення якого необхідно витрати певний час. Інших клопотань адвоката про ознайомлення зі справою матеріали справи не містять. У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що відсутні докази надання такої послуги адвокатом як складання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а відтак і відсутні підстави покладення таких витрат на позивача.

Також відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат за надання ОСОБА_1 адвокатом послуги з аналізу судової практики про стягнення вартості грошової компенсації частки у спільній частковій власності, оскільки у даній справі між сторонами не вирішувався спір у таких правовідносинах.

Оскільки в матеріалах справи відсутнє клопотання адвоката про зупинення дії оскаржуваного рішення та враховуючи, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводився в порядку письмового провадження без повідомлення сторін про судове засідання, колегія суддів знаходить обґрунтованими заперечення позивача, що відсутні правові підстави для покладення на нього таких витрат, вказаних в Акті.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що погоджений між Адвокатським бюро "Людмили Булгакової" та ОСОБА_1 розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 350,00 грн не відповідає об'єму наданих послуг.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін тощо (постанова Верховного Суду від 01.09.2022 №640/16093/21).

За вказаних обставин та з огляду на фактичний об`єм послуг, наданих ОСОБА_1 Адвокатським бюро "Людмили Булгакової", суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 350,00 грн, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року - визнати нечинним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім тисяч) грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 350 (десять тисяч триста п`ятдесят) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець