Справа № 211/3734/22
Провадження № 2/211/694/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 березня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача Нідзельського О.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості станом на 24.09.2022 р. в сумі 25143,08 грн., з яких 20921,48 грн. заборгованість за кредитом; 4221,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за № 1171898-І від 28.12.2020 укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», за яким відповідач отримав кредит сумі 30000,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 0,35% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, реальна річна процентна ставка при цьому становить 236,6%.

04 серпня 2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» було укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНФОРС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за № 1171898-І від 28.12.2020 року.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, пояснив по змісту позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що готовий сплачувати тіло кредиту 20921,48 грн, так як саме ця сума була запропонована позивачем, а відсотки сплачувати заперечує. Інші кредитні зобов`язання виканав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

28 грудня 2020 року між ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун» було укладено електронний кредитний договір № 1171898-І, за яким відповідач отримав кредит сумі 30000,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 0,35% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, реальна річна процентна ставка при цьому становить 236,6% ( а.с. 24-36, а.с. 40-46).

Як вбачається з Довідки ТОВ «СС Лоун» в рахунок сплати відсотків за користування кредитом ОСОБА_1 було сплачено суму кредиту в розмірі 9078,52 грн., та відсотка в розмірі 14632,78 грн. Заборгованість станом на 04.08.2021 рік складає 20921,48 грн. сума тіла кредиту, 4221,60 грн. нараховані відсотки ( а.с. 47).

04.08.2021 року між ТОВ «СС Лоун» і ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу № 4, згідно умов якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 , за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором за № 1171898-І від 28.12.2020року перейшло до нового кредитора ТОВ «Фінфорс» ( а.с. 59-66).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ізст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із ст..642 ЦК України- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно достатті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо).

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, позичальник в порушення умов Кредитного договору не повернув суму кредиту та нараховані відсотки за користуванням кредитом внаслідок чого виникла заборгованість, що свідчить про порушення прав позивача та вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих відсотків за прострочення виконання основного зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141,247,263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.207, 525, 526, 530, 549, 628, 634, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» () заборгованість за кредитним договором № 1171898-І від 28.12.2020 року у розмірі 25143 ( двадцять п`ять тисяч сто сорок три) гривні 08 коп., з яких 20921 грн. 48коп. заборгованість за кредитом; 4221 грн. 60 коп. заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» () судовий збір в сумі 2481 ( дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.03.2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат