Справа № 614/833/20
Провадження № 4-с/535/14/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Мальцева С.О.

з участю секретаря Білик Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Котельва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяни Андріївни, стягувач: Акціонерне товариство «Мега-Банк»,

у с т а н о в и в :

16.02.2022 скаржник звернулася до суду, з вище вказаною скаргою.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 17.02.2022 прийнято скаргу №614/833/20, 4-с/614/1/22 ОСОБА_2 заінтересована особа: Ізюмський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на рішення та дії державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяни Андріївни до свого провадження та призначено судове засідання.

Розпорядженням Голови Верховного Суду до Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської Полтавської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області справу № 614/833/20 головуючому судді Мальцеву С.О.

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року прийнято до свого провадження справу за матеріалами скарги №614/833/20, 4-с/614/1/22 ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Ізюмський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (адреса місцезнаходження: 64300 м.Ізюм Харківської області, вул.Покровська, б.32), на рішення та дії державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяни Андріївни та призначено до розгляду.

Скаргу обґрунтовує тим, що у Ізюмському ВДВС перебуває виконавче провадження № 66151892 щодо виконання виконавчого листа № 614/833/20, виданого Борівським районним судом Харківської області від 06.01.2021 року, про стягнення з скаржника в користь АТ «МегаБанк» 170 070, 66 грн. заборгованості за кредитним договором.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяною Андріївною 21 липня 2021 року була винесена постанова про арешт коштів боржника.

В порядку виконання вищезазначеної постанови був арештований належний скаржнику картковий рахунок НОМЕР_2 виданий АТ «Державний Ощадний Банк України». Арешт на вказаний рахунок "Пенсійний" було накладено 02 серпня 2021 року згідно постанови про арешт коштів боржника від 21.07.2021 року.

04.10.2021 року представник боржника звернувся до державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про скасування арешту з карткового рахунку з наданням довідки виданої АТ «Державний Ощадний Банк України», що арештована карта є пенсійною та на картковий рахунок за надходили лише виплати з Пенсійного фонду України у вигляді пенсії за віком, тобто кошти які були списані з належної їй карти є її пенсією за віком.

На що, 21.10.2021 року за № 45973 отримали листа-відповідь державного виконавця , що підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника від 21.07.2021 року немає.

Ознайомившись з змістом відповіді суб`єкта, дії якого оскаржуються, яка по своїй суті є рішенням державного виконавця, вважає його незаконним та таким, що суперечить вимогам Закону України Про виконавче провадження».

Вважає, що картковий рахунок НОМЕР_2 виданою АТ «Державний Ощадний Банк України» фактично є рахунком з спеціальним режимом використання, оскільки на нього надходять лише виплати Пенсійного фонду України у вигляді пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В силу вимог вищезазначених норм Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримавши 04.10.2021 року заяву її представника з доданою довідкою АТ «Державний Ощадний Банк України», як документальне підтвердження, що зазначений картковий рахунок має спеціальний режим використання, мав би скасувати арешт з належного їй карткового рахунку.

Разом, з тим ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

При цьому згідно з ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути заховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

З довідки виданої АТ «Державний Ощадний Банк України» від 03.12.2021 р. чітко відслідковується, що грошові кошти, які знаходилися на арештованому картковому рахунку є виключно пенсією за віком, а відтак держаний виконавець не мав права накладати стягнення на вказані кошти у 100 % розмірі.

Скаржник вважає, що суб`єкт дії якого оскаржуються мав би отримати від зазначеної суми 20 %, оскільки це передбачено ст.ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження». Решта суми мала б бути повернута за заявою її представника, після отримання документального підтвердження, що сума на яку накладене стягнення є її пенсією за віком.

За таких обставинах скаржник вважає, що відмовляючи їй у скасуванні арешту з карткового рахунку на накладення стягнення на її пенсійні кошти державний виконавець залишив її без засобів для існування.

Зважаючи на вищевикладене просить суд постановити ухвалу, якою визнати незаконною відмову держаного виконавця у скасуванні арешту з належного їй карткового рахунку ; зобов`язати держаного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяну Андріївну усунути порушення на отримання пенсії, з відрахуванням стягнення не більше як 20 відсотків пенсіїї.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про час та міце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ч.2 ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що у Ізюмському ВДВС перебуває виконавче провадження № 66151892 щодо виконання виконавчого листа № 614/833/20, виданого Борівським районним судом Харківської області від 06.01.2021 року, про стягнення з скаржника в користь АТ «МегаБанк» 170 070, 66 грн. заборгованості за кредитним договором.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяною Андріївною 21 липня 2021 року була винесена постанова про арешт коштів боржника.

В порядку виконання вищезазначеної постанови був арештований належний скаржнику картковий рахунок НОМЕР_2 виданою АТ «Державний Ощадний Банк України». Арешт на вказаний рахунок "Пенсійний" було накладено 02 серпня 2021 року згідно постанови про арешт коштів боржника від 21.07.2021 року.

04.10.2021 року представник боржника звернувся до державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про скасування арешту з карткового рахунку з наданням довідки виданої АТ «Державний Ощадний Банк України», що арештована карта є пенсійною та на картковий рахунок за надходили лише виплати з Пенсійного фонду України у вигляді пенсії за віком, тобто кошти які були списані з належної їй карти є її пенсією за віком.

На що, 21.10.2021 року за № 45973 отримали листа-відповідь державного виконавця , що підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника від 21.07.2021 року немає.

Ознайомившись з змістом відповіді суб`єкта, дії якого оскаржуються, яка по своїй суті є рішенням державного виконавця, вважає його незаконним та таким, що суперечить вимогам Закону України Про виконавче провадження».

Картковий рахунок НОМЕР_2 виданий АТ «Державний Ощадний Банк України» фактично є рахунком з спеціальним режимом використання, оскільки на нього надходять лише виплати Пенсійного фонду України у вигляді пенсії за віком.

Ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п.7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

ч.1 та 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у ч.2 цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Хоча ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту. Оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника -за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на пенсію також визначається Законом України «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (ч.3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому у відповідності до п.4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (п. 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати та інших доходів, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами коштів, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно до ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на пенсію боржника лише в декількох випадках.

Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, які виплачують боржнику пенсію.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від пенсії боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання пенсії, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із пенсії, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на пенсію, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину пенсії, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають пенсійні та соціальні виплати боржника після здійснення утримань із них за виконавчим документом та понад встановлений законом розмір для відрахувань із пенсії, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання пенсію та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають пенсію боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчим документом та на усі кошти пенсійних виплат боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із таких виплат, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають пенсію, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із пенсії, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до ч.2 вищевказаної статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону (абзац 2 ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Чого державний виконавець не зробив.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (п. 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абз. 2 ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підп. 1 ч.4 ст. 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є пенсією боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Таким чином, дії спрямовані на звернення стягнення, в тому числі на пенсію боржника не можуть та не повинні позбавляти боржника засобів до існування та можливості утримування її сім`ї.

Незважаючи на це, усупереч приписам ст.ст. 68, 70 Закону України "Провиконавче провадження" державним виконавцем відмовлено у скасуванні постанови про арешт коштів божника та поверненні списаних з неї коштів.

За таких обставин, за наявного арешту ОСОБА_1 позбавлена можливості використовувати пенсійні виплати для забезпечення засобів до існування, які фактично повністю заблоковані навіть після здійснених утримань.

Наведене свідчить про те, що дії державного виконавця щодо арешту усіх коштів рахунку ОСОБА_1 та бездіяльність щодо його розблокування є неправомірними.

Відповідно до ч.1, 2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

постанови в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяни Андріївни, стягувач: Акціонерне товариство «Мега-Банк» - задовольнити.

Визнати дії та постанову державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяни Андріївни про арешт коштів боржника від 21 липня 2021 року у ВП № 66151892 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у ТВБВ " 10020/0506 філії -Харківського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України", що надходять на картковий рахунок в тарифному пакеті "Пенсійний" НОМЕР_2 , як виплати по пенсійним реєстрам- неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шестопал Тетяну Андріївну усунути порушення (поновити порушене право заявника) на отримання пенсії, з відрахуванням стягнення не більш як 20 відсотків пенсії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя С.О. Мальцев