Справа №461/2973/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Бобик Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, адреса: 79040, м.Львів, вул. Д.Апостола,1) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення покликаючись на те, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовились від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату проводили не регулярно і не в повному обсязі, чим порушили вимоги ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодноi i гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 р., а також п.3.1 Договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пiзнiше 20 числа мiсяця, що настає за розрахунком. Відповідачі зареєстровані і проживають в квартирі АДРЕСА_2 і відповідно користується послугами з централізованого опалення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин нявки.

Всі учасники судового процесу у даній справі не з`явились. Були належним чином повідомленні про судове засідання, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, врахуваючи наступне.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і прописку №1 від 27.04.2022.

ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг з договором приєднання про надання послуг надавало послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води до будинку, в якому зареєстровані та проживають відповідачі.

З правового аналізу ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», випливає, що відповідач є споживачем, як фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.13 Закону є послуги з централізованого опалення.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються.

Згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є послуг з постачання теплової енергії -

теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання,

який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової,

тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу

воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Згідно ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору; у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджено Постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.10 ч.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги становлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно Положення про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року №715/2014 НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Основними завданнями НКРЕКП є: державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін. НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань: установлює тарифи на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Згідно ст.13 ЗУ «Про теплопостачання» від 16.20.2020 р. до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать: встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво тепловой енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах визначених законодавством.

Рішенням Львівської міської ради №930 від 02.09.2008 р. «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обгрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання» встановлено двоставковий тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання. Двоставковий тариф - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної). Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на покриття втрат підприємств, відповідного планованого річного прибутку (за наявності), коригування витрат, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання затвердженого Постановою НКРЕКП 25.06.2019 № 1174:

1) умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що відпускається з колекторів та/або надходить у теплову мережу, як грошовий вираз сумарної величини: планованих економічно обгрунтованих витрат на її виробництво власними котельнями, витрат на виробництво теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками з використанням альтернативних джерел енергії, не враховуючи витрати на виробництво теплової енергії в системах автономного опалення (у тарифах, встановлених органом, уповноваженим встановлювати відповідні тарифи), планованих витрат на покупну теплову енергію, що змінюється прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість;

2) умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обгрунтованих витрат на транспортування та постачання теплової енергії, які є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість.

Згідно ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обгрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

3 пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Згідно з п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Тобто, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Обов`язок укласти договір приєднання відповідач не виконав, чим порушив п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Що стосується процедури відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів а від централізованого опалення, то відповідне роз`яснення з цього питання надано Міністерством регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України в своєму листі від 14.11.2013р.

Питання відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання в житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, внесеними Постановою КМУ №1268 від 31.10.2007р.) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі Порядок), затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4, із змінами. Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з комунального господарства.

Цей порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП окремого житлового будинку про відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж ЦО його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВК.

Відповідно до п. 2.1 Порядку Комісія вирішує питання відключення від мереж центрального опалення житлового будинку (будинків), а не окремої квартири. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Згідно пункту 2.2 Порядку Комісія розглядає наданні документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідності до неї. Пунктом 2.2.1 даного Порядку при позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж цю і ГВП.

Згідно з п.2.4.1 Порядку разом з проектом індивідуального (автономного теплопостачання надаються:

- технічні рішення з розрахунками щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання (перенесення транзитних стояків, їхня ізоляція, можливе перекладання розподільчих трубопроводів, стояків, заміна дросельних діафрагм, елеваторів, тепло лічильників тощо). Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п.2.4.2 Порядку проект узгоджується з усім організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Згідно з п. 2.5 Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участь представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представник виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

Згідно з п.2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4 i в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Крім того, Мінрегіон в своєму роз`яснені також наголошує, якщо при відключені квартири від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог Правил та Порядку, такі дії слід вважати самочинними. У цьому випадку нарахування плати за централізоване опалення є правомірним те, що відключення квартири від мереж ЦО та ГВП здійснюється на підставі наявного пакету. Дозвільних документів, а саме:

-рішення виконкому Львівської міської ради «Про надання дозволу на відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання з влаштуванням індивідуального опалення.

-Робочого проекту на відключення квартири від мережі ЦО і ГВП.

-Акту вводу в експлуатацію індивідуального котла, що встановлений у квартирі.

-Акту про відключення квартири від мережі ЦО і ГВП, затвердженого

підписом відповідальної особи та печаткою виконкому Львівської міської ради.

Постановами Верховного Суду України від 11.11.2015р. та від 25.11.2015р., «... самовільне

відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від

оплати за послуги теплопостачання».

Як встановлено судом, відповідачі, отримавши послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до їх квартири, від виконання обов`язку по їх оплаті ухилились та допустили утворення заборгованості.

Відповідно до розрахунку за надання послуг по споживачу ОСОБА_1 , ор за адресою: АДРЕСА_3 , наявна заборгованість станом на листопад 2021 року становить 98451,01 грн.

В позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2018 по 30.11.2021 року.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з позовної заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою 20.06.2022 року, в якому просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2018 року по 30.11.2021 року, за період більше трьох років.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Саме така позиція знаходить своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц,від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц,від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги зі спливом строку позовної давності, без зазначення причин спливу такого.

Відповідно до ст. 267 ч. 5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки представник позивача не вказав на поважність причин пропущення строку позовної давності, відтак суд не вбачає причин для його поновлення.

Згідно розрахунку заборгованості по споживачу ОСОБА_1 , станом на листопад 2021 року за адресою: АДРЕСА_3 наявна заборгованість за послуги центрального опалення за період з жовтня 2018 року по листопад 2021 року в розмірі 98451 грн. 01 коп.

Таким чином, застосовуючи строк позовної давності, стягненню підлягає заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2019 року по листопад 2021 року в сумі 47515 грн. 71 коп. (98451,01-50935,30=47515,71 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості слід задоволити частково та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з червня 2019 року по листопад 2021 року в сумі 47515 грн. 71 коп., оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 47515,71/74205,33х2481=1588 грн.65 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 19, 76, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,ст.ст.4,11,16,264,360,431,509,526,530,625,634 ЦК України, ст. ст. 64, 66, 67, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, адреса: 79040, м.Львів, вул. Д.Апостола,1) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, адреса: 79040, м.Львів, вул. Д.Апостола,1, МФО 305299, №р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк») заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 47515 грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, адреса: 79040, м.Львів, вул. Д.Апостола,1, МФО 305299, №р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк») витрати на оплату судового збору в розмірі 1588,65 грн., в рівних частках, тобто по 529,55 грн. з кожного.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко