Справа № 939/808/22
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретаря - Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що відповідно до розписки від 25 березня 2021 року, написаної власноруч відповідачкою, ОСОБА_2 позичила у неї (позивачки) грошову суму в розмірі 748 000 гривень та зобов`язалась повернути всю суму до 23 квітня 2021 року. Її неодноразові звернення до відповідачки з вимогою повернути кошти були безрезультатними. Тому, 24 грудня 2021 року вона направила поштою на адресу відповідачки претензію з вимогою погасити заборгованість у розмірі 748 000 грн. у семиденний строк з моменту отримання претензії, однак відповідачка, будучи належно повідомленою про її (позивачки) вимогу до сьогодні кошти їй не повернула. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідно до договору відповідачка зобов`язана була повернути позику до 23 квітня 2021 року, однак станом на 03 серпня 2022 року договір не виконала і кошти не повернула, то період прострочення становить з 23 квітня 2021 року по 03 серпня 2022 року, що складає 468 днів прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до розрахунку три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становить 28 772,38 грн., інфляційні втрати за період прострочення становлять 167 477,20 грн. Отже загальний борг відповідачки з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних за користування коштами становить 944 249,58 грн. (748 000 + 28 772,38 + 167 477,20). Тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за розпискою в сумі 944 249,58 грн.

Представник позивачки адвокат Карасьова Л.А. в судове засідання не з`явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу без її участі, позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановлений судом строк відзив на позов не подала.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 25 березня 2021 року, написаної власноруч, відповідачка ОСОБА_2 позичила у позивачки грошову суму в розмірі 748 000 гривень та зобов`язалась повернути всю суму до 23 квітня 2021 року, що підтверджується копією розписки (а.с.9).

Оскільки кошти взяті у борг відповідачка не повернула, позивачка 24 грудня 2021 року направила поштою на адресу відповідачки претензію з вимогою погасити заборгованість у розмірі 748 000 грн. у семиденний строк з моменту отримання претензії, що підтверджується копіями: претензії, опису вкладення до цінного листа, фіскальних чеків, рекомендованого повідомлення (а.с.10-13)

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку (а.с. 14-15) три проценти річних за користування грошовими коштами за період з 23 квітня 2021 року по 03 серпня 2022 року складає 28 772,38 грн., інфляційні збитки за вказаний період 167 477,20 грн.

Враховуючи викладене, оскільки договір відповідачкою не виконаний, кошти не повернуті, то суд, задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою в сумі 944 249,58 гривень.

Керуючись ст.259-260 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою в сумі 944 249 (дев`ятсот сорок чотири тисячі двісті сорок дев`ять) гривень 58 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 15 березня 2023 року.

Головуючий-суддяД.Унятицький