Справа № 487/2461/23
Провадження № 2/487/1446/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко Катерині Леонідівни про визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Чупріна І.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко К.Л. про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Із поданої позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема, свідоцтва про право власності на квартиру, вбачається, що позивач ставить питання про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , для прийняття спадщину на частку померлого співвласника.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому, підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України).

Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність) позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

У постанові від 07 липня 2020 року у справа № 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Отже, позов про визначення часток у праві спільної сумісної власності має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Юрисдикція Заводського районного суду м. Миколаєва поширюється виключно на територію Заводського району міста Миколаєва. Натомість предметом спору є визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаїв.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищенаведене, дана справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, у зв`язку з чим справу слід передати на розгляд до компетентного суду - Центрального районного суду м. Миколаєва за правилами виключної підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30-32, 187, 261, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко Катерині Леонідівни про визначення часток у праві спільної сумісної власності, передати на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст. 354 ЦПК України.

Суддя: С.М. Афоніна