Справа № 522/4584/23
Провадження № 2-н/522/343/23
УХВАЛА

13 березня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

09.03.2023 до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя встановила таке.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Тобто наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом. Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5. ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник зазначила, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, адресою свого фактичного місця проживання зазначила: АДРЕСА_1 , однак до заяви заявником не додано доказів на підтвердження цієї обставини, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Отже, доказів проживання дітей разом з матір`ю матеріали заяви не містять.

Натомість, як слідує з матеріалів заяви, заявник ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 , а також діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, як свідчить зміст заяви про видачу судового наказу, шлюб між учасниками справи не розірвано.

Таким чином, є обґрунтовані підстави припустити, з огляду на матеріали, додані до заяви, що із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів може звернутися як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , що, вочевидь, суперечить меті і призначенню наказного провадження щодо стягнення таких сум та не відповідає вимогам ч. 5 ст. 183 СК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 УПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Оскільки до заяви не додано доказів на підтвердження того, що діти проживають разом з заявником та перебувають на її утриманні, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись нормами п.1 ч. 1 ст. 165, ст. 166, ст. 258-260, ст. 261, ч. 1, 2 ст. 273, п.1 ч.1 ст. 353, п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена