Дата документу 20.03.2023Справа № 554/422/23
Провадження № 2/554/3076/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя - Сініцин Е.М.,

за участю секретаря Леуської Л.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, в якому зазначив, що він 07 червня 20221 року позичив кошти ОСОБА_2 у розмірі 150 000,00 гривень, про що власноручно написана розписка відповідачем. ОСОБА_2 зобов`язався повернути гроші до 31 вересня 2021 року. Відповідач частково повернув позику у розмірі 40 745,00 гривень, але повністю зобов`язання не виконав. Сума основного боргу на 08 січня 2023 року становить 109 255,00 гривень. На підставі ст.1048 ЦК України він просить стягнути з відповідача на його користь проценти за користування позикою у розмірі 2 187,49 гривень, про що надає розрахунок, а також стягнути суму інфляційних втрат у розмірі 31 913,50 гривень та трьох процентів річних з простроченої суми в розмірі 4 259,24 гривні, що вирахувані на підставі ст.ст.1050,625 ЦК України.

Ухвалою суду від 20.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням всіх учасників справи.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать клопотання представника позивача і ухвала суду за результатами розгляду клопотання.

Відповідач у судове засідання не з`явився. В судове засідання з`явився представник відповідача, який частково заперечував проти позову, визнавши суму основного боргу у розмірі 109 255,00 гривень, а в частині стягнення відсотків за користування позикою просив відмовити, оскільки Договором позики не були обумовлені і встановлені відсотки за користування позикою. А також просив відмовити в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, посилаючись на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Крім того, заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Розпискою, що власноручно написана відповідачем ОСОБА_2 07.06.2021 року, підтверджується, що він взяв у борг у позивача ОСОБА_1 суму грошей у розмірі 150 000,00 грн. в присутності свідків та зобов`язався повернути гроші до 31.09.2021 року.

Позивач виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_2 , надавши йому кошти у вигляді грошової суми у 150 000,00 грн., про що свідчить наявність розписки саме у кредитора.

Проте, відповідач ОСОБА_2 , у терміни, встановлені договором позики, свої зобов`язання перед ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі, повернувши частину боргу у розмірі 40 745,00 гривень (у валюті долари США, з розрахунку офіційного курсу НБУ гривні до долара станом на дати платежів), шляхом виплати частин боргу 07.06.2021 року у сумі 500 доларів США та 11.06.2021 року 1000 доларів США.

Зазначене жодною стороною не оспорювалось.

Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд вважає встановленим факт отримання відповідачем від позивача грошей за договором позики від 07.06.2021 року у розмірі 150 000,00 гривень і повернення суми боргу у розмірі 40 745,00 гривень, тому сума основного боргу дорівнює 109 255,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів за користування відповідачем позикою, а також наданий розрахунок, що міститься в тексті позовної заяви.

Суд, перевіривши наданий розрахунок, вважає, що він вирахуваний відповідно до чинного законодавства, арифметично правильно.

Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 2 187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 49 коп..

Посилання представника відповідача на те, що у позивача відсутнє право вимоги на отримання процентів за користування позикою, оскільки про це не зазначено в договорі, суд вважає безпідставним, оскільки таке право закріплено в ст.1048 ЦК України.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

В ч.1 ст.1050 ЦК України закріплено: «Я кщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу».

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув суму позики, тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Датою початку прострочення зобов`язання суд вважає 01 жовтня 2021 року, а закінченням 23 лютого 2022 року, з урахуванням положень п18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на які посилався представник відповідача.

Відповідно до п.18 Положень - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних за період часу з 01 жовтня 2021 року по 08 січня 2023 року, потребує перерахунку.

А також суд вважає, що визначена позивачем загальна сума боргу 111 442,49 грн. з якої він нараховував інфляційні втрати і три проценти річних, не є вірною, оскільки сума основного боргу дорівнює 109 255,00 гривень.

Суд вираховує інфляційні втрати з суми основного боргу в розмірі 109 255,00 гривень на кількість днів прострочення 146 днів та на індекс інфляції за період часу з 01 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року, що дорівнює суми інфляційних втрат у розмірі 4 259,20 гривень.

Розрахунок суми трьох процентів річних вираховується з простроченої суми в розмірі 109 255,00 гривень на кількість днів прострочення та на відсоткову ставку, що дорівнює 1 311,06 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення розміру позовних вимог, в сумі 117 012, 26 гривень, що складається з суми основного боргу у розмірі 109 255,00 гривень; процентів за користування позикою 2 187,49 гривень; суми інфляційних втрат у розмірі 4 259,20 гривень; трьох процентів річних з простроченої суми в розмірі 1 311,06 гривень.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1 476,16 гривень, а враховуючи розмір суми задоволеної судом, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1 170,12 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000 грн., відповідно до п.3.2 Договору, укладеному між адвокатом і ОСОБА_1 , суд стверджує, що надані докази підлягають оцінки.

Суд вважає що позивачем не в повній мірі доведена співмірність оплати послуг адвоката зі складністю справи, яка не викликає труднощів, не долучені Акти виконаних робіт з зазначенням витраченого часу на процесуальну дії, не долучена квитанція про оплату, але в той же час, адвокатом складена позовна заява та зібрані необхідні докази для вирішення справи на користь клієнта і за результатами розгляду позов частково задоволений, тому, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

На підставі ст.ст. 526,530,545,1046-1050 ЦК України, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,81,229,263-265, 280, 352,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість, що виникла на підставі розписки від 07.06.2021 року у сумі: 117 012 (сто сімнадцять тисяч дванадцять) гривень 26 коп., що складається з суми основного боргу у розмірі 109 255 (сто дев`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.; процентів за користування позикою 2 187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 49 коп.; суми інфляційних втрат у розмірі 4 259,20 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 20 коп.; трьох процентів річних з простроченої суми в розмірі 1 311,06 (одна тисяча триста одинадцять) гривень 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 170,12 гривень та витрати, понесені на оплату правничої допомоги у сумі 3 000 гривень.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Судове рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомо, паспорт у формі ІD картки НОМЕР_2 , виданий 17.07.2019 органом 5312 УНЗР 895.

Суддя Е.М. Сініцин.