Справа № 740/434/23
Провадження № 2/740/357/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, в якомупросять визнати право власності:

- за ОСОБА_1 на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , з урахуванням набуття права власності на 1/3 частку як членом колгоспного двору та на 1/3 частку в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 ;

- за ОСОБА_2 на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , з урахуванням набуття права власності на 1/3 частку як членом колгоспного двору.

Позов аргументують тим, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку проживали: ОСОБА_3 - голова колгоспного двору (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та члени колгоспного двору: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син.

Виходячи з принципу рівності часток, кожному із зареєстрованих у вказаному домоволодінні на праві спільної власності станом на 15.04.1991 належало по 1/3 частці нерухомого майна.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пiсля його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку будинку, яку фактично прийняла його дружина ОСОБА_1 .

Нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок.

Ухвалою судді від 27.01.2023 цивільну справу призначено до підготовчого засідання 09.03.2023, у яке учасники справи не з"явилися.

Представник відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Як вбачається з довідки про оціночну вартість об"єкта нерухомості спірний будинок введений в експлуатацію у 1980 році (а.с. 19).

Згідно із свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого 10.09.1990 виконавчим комітетом Лосинівської селищної Ради народних депутатів вцілому житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 - голові колгоспного двору, та відповідно до довідки, виданої Лосинівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області №169 від 17.10.2022, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживали: ОСОБА_3 - голова (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син(а.с. 17, 20).

Як слідує з довідки про технічний стан нерухомого майна вулицю Рядянська перейменовано на вулицю Дружби згідно з розпорядженням Лосинівського селищного голови від 25.12.2015 №21а. Житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстрований за колгоспним двором, голова якого є ОСОБА_3 в цілому згідно свідоцтва про право власностi на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Лосинівської селищної Ради народних депутатів 10.09.1990 (а.с.18).

Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями статтей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15.04.1991, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16.12.1993 № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Оскільки голова та члени двору ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні, адже мешкали в домоволодінні станом на вказану дату, розмір їх часток визначається виходячи з рівності їх часток на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3 частці кожна.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Лосинівської селищної ради Ніжинського району зроблено відповідний актовий запис за № 56, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Відповідно до довідки, виданої Лосинівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області №168 від 17.10.2022, на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 (а.с.16).

У копіях матеріалів спадкової справи №307/2020 до майна померлого ОСОБА_3 , заведеної Другою чернігівською державною нотаріальною конторою, міститься заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини та заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_1 .

Отже, спадщину за законом на 1/3 частку спадкового будинку після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємець за законом на підставі ст.1261, ч. 3 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України прийняла його дружина ОСОБА_1 .

Постановою Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 20.10.2022 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки в правовстановлюючому документі вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору (а.с.8).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області 04.01.2023 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме державної реєстрації права власносі на спірний будинок, з мотивів того, що законодавством не передбачено реєстрацію права власності на такий об"єкт нерухомого майна як колгоспний двір (а.с. 9).

Таким чином, попри наявність у позивачів часток у праві власності на домоволодіння, набутих на підставах не заборонених законом, такі права за наданими документами нотаріусом і державним реєстратором не визнаються, і вони позбавлені можливості провести його державну реєстрацію.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідного до ст. 1216, 1217 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачами права власності по 1/3 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишніми членами колгоспного двору, і за ОСОБА_1 - на 1/3 частку вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , а загалом за ОСОБА_1 - на 2/3 частки спірного будинку.

Керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 , право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь