Справа № 444/2610/22
Провадження № 2/444/121/2023
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

15 березня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю представника позивача - Огородник І.І.

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_1 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-10216/16-20-СГ від 06.10.2020 року та рішення ОСОБА_3 реєстраційної служби Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області індексний номер: 54652126 від 20.10.2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Жовківського районного суду Львівської області знаходиться дана цивільна справа.

Представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Огородник І.І. подано заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 13-9934/16-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» позивачу ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 0.0600 га, із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва. На замовлення позивача спеціалізованою землевпорядною організацією ТОВ «Азимут плюс» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 23.02.2017 року на підставі вказаного проекту землеустрою за заявою позивача земельна ділянка кадастровий номер :04:000:0305 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-1831/16-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджено. Надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0.0600 га кадастровий номер :04:000:0305 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для індивідуального садівництва, розташовану на території Дублянської міської ради Жовківського району. ГУ Держгеокадастру у Львівській області затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 не враховано, що та ж сама земельна ділянка є сформованою раніше на підставі проекту землеустрою іншої особи - позивачу у справі ОСОБА_2 та передана такому у власність. В позивача така земельна ділянка не вилучалася, наказ про передачу земельної ділянки у власність позивача не скасовувався, а відтак, повторна передача такої ділянки у власність іншій особі є порушенням вимог статті 79-1 ЗК, статті 50 Закону України «Про землеустрій». Станом на час розгляду цієї справи титульним власником земельної ділянки, площею 0.0600 га кадастровий номер :04:000:0305 являється відповідач у справі ОСОБА_1 , що підтверджується долученим нею до справи Витягом з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.10.2020 р., індексний номер 338692325, а також інформаційною довідкою з ДРРП № 319424814 від 02.01.2023 р. ОСОБА_1 , як титульний як власник земельної ділянки, до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі, може вільно нею користуватися та розпоряджатися, в тому числі, відчужувати, передавати в користування, передавати в іпотеку чи, як власник, у відповідності до ст. 20 ЗК України, змінювати цільове призначення такої ділянки. Такі дії можуть утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову у цій справі та реальний захист прав позивача ОСОБА_2 , оскільки можуть призвести до неодноразової зміни власника чи обтяження майна, право власності на яке за відповідачем скасовується. Представник позивача вважає, що, у разі задоволення судом позову, але не вжиття заходів до його забезпечення у вигляді накладення арешту на майно, що є предметом спору, та заборони вчиняти певні дії щодо розпорядження таким, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Оскільки позивачем ставиться під сумнів саме законність набуття права власності на земельну ділянку відповідачем, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що є предметом спору, та заборони змінювати цільове призначення такої ділянки є співмірними із заявленими позовними вимогами та відповідають предмету позову. Застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу на праві власності нерухоме майно не призведе до обмеження його права володіння та користування зазначеним майном, а лише тимчасово унеможливить розпорядження ним, а тому обраний спосіб забезпечення позову не призведе та не може призвести до заподіяння збитків відповідачеві, відтак, вжиття заходів зустрічного забезпечення в даному випадку не є доцільним.

Представник позивача просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0305 площею 0.06 га, що знаходиться у власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, та заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) змінювати цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0305 площею 0.06 га.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Огородник І.І. в підготовчому судовому засіданні 15.03.2023 року заяву про забезпечення позову підтримала, просила суд таку задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні 15.03.2023 року щодо заяви про забезпечення позову заперечила. Пояснила, що вона правомірно і згідно із законом набула у власність спірну земельну ділянку. Просила у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Суд, вивчивши та дослідивши подане клопотання про забезпечення позову, заслухавши пояснення учасників справи щодо даного клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1-ч. 4 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За змістом ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що предметом спору у даній цивільній справі є скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-10216/16-20-СГ від 06.10.2020 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" ОСОБА_1 та скасування рішення ОСОБА_3 реєстраційної служби Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області індексний номер: 54652126 від 20.10.2020 року, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер :04:000:0305, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої позивачем заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку, що позовні вимоги стосуються об`єкта нерухомого майна земельної ділянки, а тому забезпечення позову є необхідним з метою ефективного захисту, поновлення прав та інтересів позивача, які він вважає порушеними і за захистом яких він звернувся до суду.

Так, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Таким чином арешт є більш широким заходом забезпечення позову, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження майном, в той час як заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна є вичерпним обмеженням та заходом, який не розповсюджується на інші права власника щодо цього майна, що є суттєвим в процесі виконання ухвали суду.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаної земельної ділянки призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити частково та заборонити відчуження спірної земельної ділянки. Також суд враховує, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права та інтереси відповідача з приводу користування та володіння вказаною вище земельною ділянкою.

А відтак, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову у якій позивач просить накласти арешт на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_1 , належить задовольнити частково, а саме заборонити відчуження спірної земельної ділянки, з огляду на недопущення перешкоджанню можливості власнику земельної ділянки користуватися цією земельною ділянкою і саме таке забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно п. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.151-153, 157, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву про забезпечення позову подану представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Огородник Іванною Ігорівною - задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити відчуження земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0305 площею 0.06 га, що знаходиться у власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвалу скерувати до виконання Жовківський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (адреса знаходження: 80300, Львівська область, місто Жовква, вулиця Воїнів УПА, будинок 35), а також для відома всім учасникам справи.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 18.01.2022 року, орган, що видав 4652, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Любомльським РВ УДМС України у Волинській області 30.11.2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст ухвали складено 15.03.2023 року.

Суддя Олещук М. М.