Справа №672/798/22
Провадження №2/672/75/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, без їх участі, в залі суду міста Городка цивільну справу №672/798/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачки, про стягнення коштів за розпискою від 20.12.2020 року, посилаючись на те, що остання безпідставно відмовляється повертати отримані за даною розпискою кошти за вимогою.

Ухвалою суду від 15.12.2022 року було витребувано у позивачки оригінал розписки для безпосереднього дослідження судом (а.с. 34).

В судове засідання позивачка не з`явились, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити : стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 1000 доларів США та відсотки за користування позикою в сумі 152 доларів США. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, проте в чергове направила на адресу суду своє клопотання про відкладення справи у вигляді смс повідомлення, посилаючись на те, що вона хворіє і через це не може з`явитись в судове засідання.

У поданому відзиві на позов ОСОБА_2 заперечує отримання від позивачки будь-яких коштів, заперечує факт написання нею розписки, якої, як вона вказує не може існувати. Також посилається, що позивачка і раніше зверталась до суду з подібним позовом, однак залишили його без розгляду.

Суд вважає клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи безпідставним, виходячи із того, що нею жодного разу не було надано суду будь-яких документальних підтверджень своєї хвороби.

Крім того, виходячи із положень ч.4 ст.223 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу за відсутності відповідача на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи, незалежно від причин неявки останнього.

Натомість суд не вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки відповідачка направила на адресу суду відзив на позов у якому висловила свою позицію (ч.1 ст.280 ЦПК України).

Оголосивши заяву позивачки, відзив відповідачки, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого.

Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами 20.12.2020 року було досягнуто домовленості та ОСОБА_2 отримала гроші в сумі 1000 доларів США у якості позики, яку зобов`язувалась повернути. Дата повернення коштів не обумовлена.

Дані обставини підтверджені розпискою, оригінал якої долучений до матеріалів справи (а.с. 5).

Позивачкою 03.08.2022 року було направлено вимогу про повернення боргу на адресу відповідачки (а.с.6-8).

Як вказує позивачка, ОСОБА_3 на даний час ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц.

Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Наявність оригінала розписки у позивачки (позикодавиці) згідно зі ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальницею не виконано.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст. 526 цього Кодексу).

Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

При цьому, суд враховує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду: 723/304/16-ц від 23.10.2019 року; № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року та у постанові № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року зроблено висновок, який зводиться до того, що позика може бути видана у іноземній валюті. При цьому, повертати позичальник теж повинен саме іноземну валюту. При цьому суди у судових рішеннях по стягненню таких боргів не повинні визначати суму стягнення в українській гривні, а можуть вказувати виключно іноземну валюту у якій була видана позики.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобов`язання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. (абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України).

З врахуванням вищевказаного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 1000 доларів США.

Суд відхиляє твердження ОСОБА_2 про те, що нею не писалась розписка і кошти у борг не брались.

Подана для дослідження суду розписка про отримання коштів не була спростована відповідачкою, оскільки останньою не було заявлено клопотання про призанчення відповідних судових екпертиз, які б могли спростувати факт написання вказаної розписки саме нею, не подано будь-яких інших доказів на спростування данного факту.

Самі лише письмові твердження відповідачки про те, що вона кошти від ОСОБА_1 не отримувала не можуть спростувати вказаного факту, встановленого судом на підставі дослідженої розписки.

Також беззмістовними є твердження відповідачки про те, що позивачкою вже раніше такий позов залишався без розгляду, оскільки позиція підтримувати чи ні позов є виключним правом позивачки, а у праві повторного звернення з позовом, який раніше судом розглянутий не був остання законом не обмежується.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ч.1 ст.81 ЦПК України).

Оскільки відповідачкою не подано жодних доказів на підтвердження своєї позиції щодо невизнання позову, суд вважає такі твердження безпідставними, а відповідно вимоги позивачки щодо стягнення боргу в сумі 1000 доларів США обґрунтованими.

Позивачка також просить стягнути з відповідачки відсотки в сумі 152 долари США на підставі ст.1048 ЦК України у розмірі на рівні облікової ставки НБУ з 20.12.2020 року по 03.08.2022 року відповідно до поданного розрахунку.

При вирішенні питання щодо можливості стягнення відсотків за позовом, судом враховується висновок, який був зазначений у постанові Великої Палати ВС № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року. .

Даний висновок стосується тих випадків, якщо у самому договорі не визначений розмір процентів. Сама ст. 1048 ЦК України говорить про те, що у випадку відсутності розміру процентів у договорі позики або відсутня інформація про те, що позики є безпроцентною то на суму отриманих коштів нараховуються проценти у розмірі однієї облікової ставки НБУ. У своєму висновку у постанові № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року Велика Палата Верховного Суду вказала, що такі проценти можуть нараховуватися лише щодо позики у національній валюті. Таким чином, якщо позика була видана у доларах США, то позикодавець не має право нараховувати облікову ставку НБУ на суму виданих коштів.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивачки з відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову.

Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 86.81 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить : 861 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 1000 доларів США (одна тисяча доларів США).

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 861 грн. 50 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІПН невідомий, останнє відоме зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя: