Провадження № 22-ц/4808/174/23
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Возняк В.Д.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Калинюка Романа Степановича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Шамотайла О.В. в м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 24 липня 2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, який 06 серпня 2019 року розірвано. За час перебування у шлюбі ними було набуто у власність певне майно, у тому числі, за кошти, які він накопичив за час роботи в Австрії. Так, 07 листопада 2018 року відповідачка уклала із ПП «КАСКАД БУД» договір купівлі-продажу нерухомого майна (комора), яке буде створене у майбутньому № КЛ4-К-VІІІ/ІХ, предметом якого є комора № VIII та комора № ІХ, що розташовані у підвалі 1 під`їзду згідно генплану житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та харчування, який знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1 . Розмір договірної ціни за комори становить 28000 грн, яку відповідачка сплатила 07 листопада 2018 року згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 24.

Крім того, 26 березня 2019 року відповідачка придбала транспортний засіб CITROEN BERLINGO, 2011 року випуску, який 29 березня 2019 року відчужила за 234190 грн.

Із урахуванням заяви, поданої в порядку статей 49, 197 ЦПК України, позивач просив стягнути з відповідачки в його користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2011 року випуску, в розмірі 103 095,00 грн; визнати за ним майнові права за договором купівлі-продажу нерухомого майна (комори), яке буде створене у майбутньому № КЛ4-К-VІІІ/ІХ від 07 листопада 2018 року, шляхом заміни сторони покупця з особи відповідачки на нього; розподіл судових витрат здійснити відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог по справі (а.с. 4-8, 206-209, том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2011 року випуску, в розмірі 85637,50 грн.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя нерухоме майно, зокрема об`єкт незавершеного будівництва, права на яке було придбано сторонами у період шлюбу із визначенням часток кожного з подружжя в розмірі по 1/2 з огляду на принцип рівності часток, а саме:

- визнано за ОСОБА_2 майнові права на 1/2 - 50% за договором купівлі-продажу нерухомого майна (комори), яке буде створено у майбутньому № КЛ4-К-VIII/ІХ від 07.11.2018);

- визнано за ОСОБА_3 майнові права на 1/2 - 50 % за договором купівлі-продажу нерухомого майна (комори), яке буде створено у майбутньому № КЛ4-К-VIII/ІХ від 07.11.2018);

В решті вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1624,77 грн витрат понесених при розгляді справи (а.с. 30-38, т. 2).

На рішення суду представник ОСОБА_2 адвокат Калинюк Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неврахування судом першої інстанції доводів позовної заяви та заяви, поданої ним в порядку статей 49, 197 ЦПК України. Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачки в користь позивача грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2011 року випуску, в розмірі 103 095,00 грн; визнати за позивачем майнові права за договором купівлі-продажу нерухомого майна (комори), яке буде створене у майбутньому № КЛ4-К-VІІІ/ІХ від 07 листопада 2018 року, шляхом заміни сторони покупця з особи відповідачки на позивача; розподіл судових витрат здійснити відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог по справі (а.с. 43-51, т. 2).

Відповідачка ОСОБА_3 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник апелянта ОСОБА_2 адвокат Калинюк Р.С. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з 24 липня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, 06 серпня 2019 року було розірвано. Прізвище відповідачки до реєстрації шлюбу та після розірвання шлюбу ОСОБА_4 (а.с. 9, 10, том 1).

07 листопада 2018 року ОСОБА_5 та ПП «КАСКАД БУД» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна (комора), яке буде створено у майбутньому № КЛ4-К-VIII/IX.

Предметом даного договору є комора № VIII загальною площею 3,5 кв.м. та комора № IX загальною площею 3,5 кв.м., що розташована у підвалі 1 під`їзду згідно генплану житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та харчування, який знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1 .

Загальна вартість приміщення відповідно до умов договору погоджується сторонами протоколом погодження договірної ціни (а.с. 11-13, том 1).

Згідно із протоколом погодження договірної ціни, розмір договірної ціни за комори становить 28000 грн (а.с. 14, том 1).

Зазначену суму ОСОБА_5 сплатила ПП «КАСКАД БУД» 07 листопада 2018 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 24 (а.с. 15, том 1).

26 березня 2019 року ОСОБА_6 в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу марки - CITROEN моделі - BERLINGO, 2011 року випуску, синього кольору, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 .

За умовами зазначеного договору, ціна транспортного засобу складає 200000 грн (а.с. 148, том 1).

29 червня 2019 року Перша регіональна товарна біржа (Комісіонер) в особі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (Комітент) уклали договір комісії № 006842, за яким Комісіонер зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу спірного транспортного засобу за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме: 234190 грн (а.с. 189, том 1).

Цього ж дня Перша регіональна товарна біржа та ОСОБА_9 (мати відповідачки) уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно із яким товарна біржа зобов`язалася передати у власність останній спірний транспортний засіб за ціною 234190 грн (а.с. 187, том 1).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль марки - CITROEN моделі - BERLINGO, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 набутий сторонами в період шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що відповідачка відчужила спірний автомобіль на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсації половини його вартості. При визначенні вартості спірного транспортного засобу, суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок, наданий позивачем на момент звернення із позовом, зазначивши, що вартість визначена у ньому є відповідною та належною.

Визнаючи об`єкт незавершеного будівництва, права на яке було придбано сторонами у період шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток кожного з подружжя в розмірі по 1/2, суд першої інстанції виходив із принципу рівності часток дружини та чоловіка у спільному майні.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення вартості спірного транспортного засобу та відповідно в частині визначення розміру компенсації половини його вартості з огляду на таке.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що на час реалізації автомобіля сторони перебували у шлюбі; доказів на підтвердження того, що відчуження автомобіля відбувалося за згодою ОСОБА_2 та у спільних інтересах подружжя відповідачкою не надано.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 12 ЦПК України).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 на підтвердження вартості спірного транспортного засобу надав розрахунок, сформований на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до якого середньоринкова вартість автомобіля марки - CITROEN моделі - BERLINGO, 2011 року випуску становить 171275 грн. При цьому позивачем було зазначено, що у нього відсутні документи на підтвердження права власності на автомобіль. У процесі розгляду справи позивачу стало відомо, що відповідачка відчужила спірний автомобіль, у зв`язку з чим його представником було заявлено клопотання про витребування документів щодо його відчуження. Документи щодо відчуження відповідачкою транспортного засобу, придбаного за час перебування у шлюбі із позивачем, містяться у матеріалах справи. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, спірний транспортний засіб продано за ціною 234190 грн (а.с. 187, том 1).

Отже, суд першої інстанції визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля повинен був брати до уваги вартість, зазначену у договорі на підставі якого відповідачка його відчужила, оскільки саме цим договором підтверджено дійсну вартість транспортного засобу на час його відчуження.

Разом з тим, враховуючи, що одним із основних засад цивільного судочинства, є диспозитивність, на користь позивача із відповідачки необхідно стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2011 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 в сумі 103095 грн, оскільки саме таку суму просив стягнути позивач в заяві, поданій до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення із відповідачки на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки спірного транспортного засобу, однак визначив її суму не з дійсної вартості автомобіля, за яку його було відчужено, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Калинюка Р.С. необхідно задоволити частково, а рішення суду у вказаній частині змінити із викладенням другого абзацу резолютивної частини оскаржуваного рішення суду у редакції цієї постанови.

Водночас колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнових прав по 1/2 - по 50% за договором купівлі-продажу нерухомого майна (комори), яке буде створено у майбутньому № КЛ4-К-VIII/ІХ від 07.11.2018) прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права. Позивачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, не надано належних доказів на підтвердження доводів про те, що таке придбано ним виключно за особисті кошти, а тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Калинюка Романа Степановича задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2022 року в частині визначення розміру грошової компенсації за проданий автомобіль змінити та викласти другий абзац резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: с.Базар, Чортківського р-ну, Тернопільської обл., РНОКПП: НОМЕР_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2011 року випуску, колір синій, об`єм двигуна 1560, вага 1407, тип авто: легковий, тип кузова: Універсал-b, VIN-код: НОМЕР_1 в сумі 103095грн. » В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта