справа № 274/1605/23
провадження № 2/0274/757/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.05.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Ганна Анатоліївна про визнання права власності на спадкове майно, а саме права власності на 1/2 частку квартири, -

в с т а н о в и в :

14.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,9 м. кв., житловою площею 25,5 м. кв.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_5 , у зв`язку з цим відкрилась спадщина на належне їй майно. Він звернувся до приватного нотаріуса Вовк Г.А. з заявою про прийняття спадщини і відповідно до спадкової справи № 35/2022 є одним із спадкоємців майна померлої. 06 лютого 2023 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна відповідно до якого йому у спадщину переходить частка квартири номер АДРЕСА_1 .Свідоцтво про право на спадщину на зазначене вище майно він не отримав у зв`язку з тим, що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири номер АДРЕСА_1 . Приймаючи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувалася тим, що державну реєстрацію права власності на квартиру номер АДРЕСА_1 проведено як спільну сумісну власність чотирьох співвласників. Так як, державна реєстрація права власності на вищевказану квартиру проведена як спільна сумісна власність чотирьох співвласників і поділ майна (квартири), що є у спільній сумісній власності не відбувся між співвласниками за домовленістю між ними на підставі договору про поділ нерухомого майна за життя одного із співвласників, а саме ОСОБА_5 у відповідності до ст.372 ЦК України, відсутня технічна та правова можливість нотаріуса у визначенні частки у спільній сумісній власності спадкового майна для видачі свідоцтва на право на спадщину, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження ( а.с.33 -34).

У підготовче засідання сторони не з`явилися, позивач, відповідачі та третя особа - приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. до суду направили заяви, з проханням справу слухати за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законний представник якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 являється чоловіком померлої ОСОБА_5 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2016, виданого управлінням ЖКТ 02.11.2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 76593600 від 22.12.2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 40,9 м. кв., житлова площа 25,5 м. кв.(а.с.8-10).

06 лютого 2023 року між спадкоємцями: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було укладено договір про поділ спадкового майна відповідно до якого ОСОБА_1 у спадщину переходить частка квартири номер АДРЕСА_1 (а.с.6).

Постановою №18/02-31 від 06.02.2023 приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частку квартири АДРЕСА_1 через те, що державну реєстрацію права власності на квартиру номер АДРЕСА_1 проведено як спільну сумісну власність чотирьох співвласників (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1ст. 317 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За положеннями статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної і (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, її спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

За правилами ст.1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, із таких підстав.

За загальним правилом частки співвласників у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно є рівними. Так як, державна реєстрація права власності на вищевказану квартиру проведена як спільна сумісна власність чотирьох співвласників і поділ майна (квартири), що є у спільній сумісній власності не відбувся між співвласниками за домовленістю між ними на підставі договору про поділ нерухомого майна за життя одного із співвласників, а саме ОСОБА_5 , позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після ОСОБА_5 . Враховуючи договір про поділ спадкового майна від 06.02.2023, позовні вимоги належить задовольнити та за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/4 частину квартири номер АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст.12-13,76-81,89, 200,206,211,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Ганна Анатоліївна про визнання права власності на спадкове майно, а саме права власності на 1/2 частку квартири, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 частки квартири номер АДРЕСА_1 загальною площею 40,9 м. кв., житловою площею 25,5 м. кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Вдовиченко