ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1388/22

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/493/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Патук А.А.

Позивач: керівник Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області

Відповідач: ОСОБА_1

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний реєстратор Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області Кривенко Зоя Володимирівна, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2023 року у справі за позовом керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння (суддя Роздайбіда О.В.), ухвалене у м. Бахмач Чернігівської області, повний текст рішення складено 09.01.2023,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року керівник Ніжинської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :09:000:0749, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області (бувшої Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області), вартістю 28 031,49 грн. Позов мотивовано тим, що право власності за вказану земельну ділянку відповідачкою набуто незаконно, з порушенням вимог ст. ст. 116, 118, 121, 123 Земельного кодексу України та на підставі підроблених документів, поза волею дійсного власника держави і всупереч встановленого законом порядку.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2023 року у задоволенні позову керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не заявляв вимогу про припинення права ОСОБА_1 на земельну ділянку, а заявив вимогу про її витребування, що не є ефективним способом захисту. Така вимога не відновить прав Дмитрівської селищної ради Чернігівської області, оскільки дані про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру.

В апеляційній скарзі заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області задовольнити, стягнути з відповідачки судовий збір. Скарга мотивована тим, що наказ ГУ Держгеокадастру України в Чернігівській області від 15.02.2018 № 25-1093/14-18-сг, який зазначений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як підстава виникнення права власності у ОСОБА_1 , стосується надання спірної земельної ділянки іншій особі. Інші рішення щодо надання у власність відповідачці вказаної земельної ділянки відповідно до вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України уповноваженим органом не приймались, тобто, у ОСОБА_1 не виникло цивільних прав та обов`язків щодо набуття права власності на цю земельну ділянку. Вказані обставини дають підстави Дмитрівській селищній раді Ніжинського району Чернігівської області відповідно до ст. 387 ЦК України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, тому, саме цей спосіб захисту права власності і слід застосовувати в даному випадку. Вважає, що заявлення позивачем віндикаційного позову застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна не має договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Отже, витребування майна з чужого незаконного володіння є ефективним способом захисту, крім того, що задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (наразі територія Дмитрівської територіальної громади Ніжинського району), а саме на ділянку з кадастровим номером :09:000:0749 (номер запису про право власності 46347133 від 24.01.2022). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-1093/14-18-сг від І 35.02.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».( а.с.27-32)

З матіріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області на підставі наказу № 25-1093/14-18-сг від 15.02.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» передано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0749 ОСОБА_2 на підставі її заяви від 01.02.2018 року. ( а.с. 22,23)

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 10-25-0.3-3340/2-22 від 17.10.2022 року заяви від ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, розташованої на території Рубанівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області не надходили. Згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :09:000:0749 була зареєстрована за заявою ОСОБА_2 ( а.с. 21)

Рішенням першої сесії восьмого скликання другого пленарного засідання за № 16 від 8 грудня 2020 року « Про початок реорганізації Рубанівської сільської ради шляхом приєднання до Дмитрівської селищної ради» Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області було приєднано Рубанівську сільську раду шляхом приєднання до Дмитрівської селищної ради. ( а.с.26)

Ніжинська окружна прокуратура Чернігівської обласної прокуратури звернулась до Дмитрівської селищної ради з листом від 05.10.2022 року № 4543 вих22 в якому повідомила про наявність виявленого порушення щодо набуття ОСОБА_1 земельної ділянки в порушення вимог ст. ст. 116, 118, 121, 123 Земельного кодексу України та для з`ясування бажання Дмитрівської селищної ради скористатись своїм правом для звернення до суду з позовом для повернення земельної ділянки у власність.( а.с. 24)

Листом від 13.10.2022 року за № 03-06/22 Дмитрівська селищна рада повідомила про те, що про порушення закону щодо передачі у приватну власність ОСОБА_1 рада не була обізнана і через відсутність коштів на сплату судового збору до суду звертатись не буде.( а.с. 25)

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом.

У пунктах 27 та 76 постанови від 26.05.2020 зі справи №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

На момент винесення наказу про передачу у власність земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0749 за № 25-1093/14-18-сг від 15.02.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» відповідно до пункту 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» було визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

27.05.2021 набрав чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» за яким сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, в контексті спірних правовідносин та виходячи із обставин справи, колегія суддів зазначає, що прокурор насамперед повинен звернутися з позовом на захист інтересів держави в особі того органу владних повноважень, на відновлення прав якого безпосередньо спрямований позов у спірних правовідносинах та на задоволення прав та інтересів якого заявлено позовну вимогу про повернення майна.

Аналогічні за змістом висновки, викладено і у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 зі справи №903/865/20.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме: лист ГУ Держгеокадастру України в Чернігівській області про те, що ОСОБА_1 не зверталась з заявами до управління про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, розташованої на території Рубанівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0749 в Державному земельному кадастрі на ім`я ОСОБА_2 ; порушення кримінального провадження та проведення розслідування за фактом підроблення документів; наявність двох наказів під одним і тим же номером та датою про передачу земельної ділянки у власність; позиція відповідача, яка не визнала позовних вимог, але в порушення ст. 12 ЦК України не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо незаконності вибуття земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :09:000:0749 з комунальної власності територіальної громади без згоди Дмитрівської селищної ради та не з її волі.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, відповідно до якої принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 ). Більш того, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. Наявність підстав для витребування у ОСОБА_1 як особи, за якою зареєстрована спірна земельна ділянка, вказаного нерухомого майна є підставою для скасування права власності зареєстрованого у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі No 183/1617/16 (провадження No 14-208цс18).

Нормами частин дев`ятої, десятої статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

Державна ж реєстрація земельної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера не є тотожним поняттю «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вжитому у пункті 1 статті 1 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Отже, прийняття рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки саме собою не породжує виникнення жодних речових прав на цю земельну ділянку.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі №817/154/18.

Статтями 13, 41 Конституції України передбачено, що від імені Українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Земельна ділянка право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 перебуває в межах територіальної громади Дмитрівської селищної ради Ніжинського ( Бахмацького) району Чернігівської області та відноситься до земель комунальної власності. ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на спірну земельну ділянку, а отже у розумінні вимог ст.125 ЗК України не набула на неї права власності.

До моменту державної реєстрації за ОСОБА_2 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номер :09:000:0749, право власності на останню, право володіння, право користування та право розпорядження нею зберігає територіальна громада. Саме вона як власник через раду як уповноважений орган вправі заявити позов про витребування цієї з незаконного володіння особи, котра без волі власника зареєструвала право приватної власності на відповідний об`єкт за собою. У разі якщо рада не здійснює або неналежно здійснює повноваження із захисті права комунальної власності на спірну земельну ділянку право заявити відповідний позов в інтересах держави в особі цієї ради має прокурор.

Той факт, що рада затвердила проект землеустрою ( технічну документацію із землеустрою) за зверненням ОСОБА_2 не впливає на момент виникнення у неї права власності, визначений у ч. 1 ст.182 ЦК України та ст.125 ЗК України, а отже і на виникнення права заявити позов про витребування спірної земельної ділянки.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 29.09.2920 року у справі №688/2908/16-ц.

Враховуючи те, що у спірних правовідносинах з 27.05.2021 набрав чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» селищна рада, безспірно, є власником та розпорядником земельної ділянки, кадастровий номер :09:000:0749 і як власник цієї земельної ділянки, позивач має повноваження на захист свого права на землю (спірну земельну ділянку), тобто цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов не обґрунтованого висновку про обрання прокурором неналежного способу захисту.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Як вбачається відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалюєнове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.141, 374, 376 п.1 ч.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2023 року скасувати.

Позов керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :09:000:0749, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області (колишньої Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області) на користь Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (місцезнаходження: 14000, м.Чернігів, вул.Князя Чорного, буд.9, ) судовий збір у розмірі 2481 грн за розгляд справи судом першої інстанції, а також 3721 грн 50 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 15.03.2023 року.

Головуючий: Судді: