Справа №705/4062/18
2/705/182/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Прокопенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Кіріченка Р.А. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 19.07.2012 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, останній публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Вважають, що таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

На думку позивача, у вказаному випадку фактично був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 8700,00 гривень.

В процесі користування кредитом відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у відповідному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

Банк, зі своєї сторони, свої зобов`язання по вказаному договору виконав, а відповідач свої зобов`язання не виконував, тому у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 09.09.2018 року має заборгованість у розмірі 65811,63 грн., яка складається із: 34721,20 грн. тіло кредиту; 4500,57 грн. відсотки за користування кредитом; 22979,78 грн. нарахованої пені; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована сума); 3110,08 грн. штраф (процентна складова).

Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим звернулися до суду з цим позовом.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19.07.2012 року у розмірі 65811,63 грн., що утворилася станом на 09.09.2018 року та сплачені судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідачем до суду направлено відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

25 вересня 2017 року його по телефону представники АТ КБ «Приватбанк» повідомили, що з його платіжними картками проводяться підозрілі платіжні операції, після чого попросили дозволу на блокування карток, проведення службової перевірки та взаємодію з правоохоронними органами.

Картки Приватбанку знаходилися постійно у нього, він їх нікому не передавав, так само як ідентифікаційний код та телефонний номер, до якого прив`язані вказані картки банку.

У вересні він знаходився в селі, доступу до платіжних терміналів не мав та ніяких грошових переказів не здійснював, в тому числі, кредитних.

Після повідомлення банку він терміново перевірив баланс карток та виявив зняття з його рахунку кредитних коштів в сумі 8960,00 грн.

Про виявлений факт крадіжки він невідкладно повідомив в телефонному режимі працівників банку, а також подав письмову заяву до відділення Приватбанку, після чого звернувся із заявою до Уманського відділення поліції, якою повідомив про факт крадіжки.

Усі вказані дії ним були вчинені невідкладно, протягом робочого дня, в день виявлення крадіжки, а саме 25 вересня 2018 року.

За його заявою відомості про крадіжку були внесені 25 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань і на час подання відзиву по вказаному кримінальному провадженню проводиться розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України.

Таким чином, він виконав покладені на нього відповідно до договору обов`язки, а саме повідомив про вчинення злочину, попросив заблокувати картки, надав дозвіл на проведення службової перевірки та взаємодії з правоохоронними органами і сам особисто звернувся до правоохоронних органів.

Вважає, що саме позивач не забезпечив надійне функціонування електронних систем банку та зберігання коштів у банку.

Після отримання інформації про крадіжку, позивач зобов`язаний був провести службову перевірку та встановити хто і при яких обставинах та з якого банкомату вчинив крадіжку коштів.

Разом з тим, позивач не тільки не провів перевірку по факу крадіжки коштів, але й відмовив у наданні інформації слідчому, який розслідує кримінальне провадження по факту викрадення коштів з картки Приватбанку та не повідомив його про обставини крадіжки.

Таким чином, позивач зловживає своїми цивільними правами, він не повідомив суд про факт крадіжки, намагаючись стягнути з нього кошти, які у нього були викрадені невстановленими злочинцями, розраховуючи, що суду не будуть відомі всі обставини по цій справі, а також, що відповідач не з`явиться на судове засідання та не повідомить суд про вказані обставини.

Позивач не надав суду доказів того, що саме він отримував кредитні кошти чи своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У зв`язку із зазначеним, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача АТ КБ «Приватбанк» Гаренко Н.В. направлено до суду відповідь на відзив, просять суд задовольнити позовні вимоги, та зазначають, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.07.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8700,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила у письмовому виді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом у заяві про приєднання.

Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг.

Тобто у вказаному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, а саме: заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Укладення таким чином кредитного договору не суперечить умовам чинного законодавства.

На підставі вищевказаних документів відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві.

За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Тобто банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливим шляхами, зокрема, за допомогою картки та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль.

З моменту оформлення кредитного договору минуло 6 років, позичальник до банку не звертався з приводу неправильних нарахувань відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інших умов обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними коштами та погашення кредиту, які він здійснював.

Зазначають, що розрахунок заборгованості це інформаційний документ по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чеку (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника.

При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Банківська виписка має статус первинного документу, та із неї вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

У відповідності до умов кредитного договору клієнт має вживати заходів до запобігання втрати картки, ПІНа або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання, інформувати банк про втрату картки, ПІНу або отримання звістки про їх незаконне використання. У триденний термін після усної заяви, надати письмову заяву в Банк і саме клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з карткою.

Представник позивача вважає, що відповідачем не надано жодного доказу того, що ним було своєчасно повідомлено банк про втрату/крадіжку платіжної картки чи ПІНу, інформації щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, ПІНу, тому у цьому випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт.

При цьому, представник банку наголошує, що зобов`язання мають виконуватися належним чином, чого відповідач не робив.

У зв`язку з цим, просять суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо до суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність представника, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Попередньо від представника відповідача до суду надходила письмова заява, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя.

Суд, врахувавши позицію сторін, викладену у позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 19.07.2012 року згідно з умовами якого відповідач шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку отримав кредит у розмірі 8700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 19.07.2012 року станом на 09.09.2018 року та випискою по картковому рахунку від 07.07.2020 року.

Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», «Миттєва розстрочка» відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, що підтверджується його підписом від 19.07.2012 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, яку вони просять стягнути станом на 09.09.2018 року має заборгованість у розмірі 65811,63 грн., яка складається із: 34721,20 грн. тіло кредиту; 4500,57 грн. відсотки за користування кредитом; 22979,78 грн. нарахованої пені; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована сума); 3110,08 грн. штраф (процентна складова).

За приписами частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно положень ч. ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За встановлених обставин суд не бере до уваги незгоду відповідача із позовними вимогами, викладену у відзиві на позовну заяву, оскільки ним не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитними коштами користувався не він, а отже це є нічим не підтвердженим припущенням. Також відповідачем не надано інформації про результати розгляду кримінального провадження, розпочатого за його заявою про незаконне зняття коштів з його карткового рахунку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів за кредитним договором № б/н від 19.07.2012 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 65811,63 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 525-527, 530, 551, 610-612, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 18, 19, 77-79, 81-83, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (; р/р НОМЕР_2 ; МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.07.2012 року у розмірі 65811 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (; р/р НОМЕР_2 ; МФО 305299) сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський