печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

за участі секретаря судових засідань Брачун О. О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї, про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї, про стягнення аліментів на утримання дітией.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони від шлюбу та спільного проживання мають спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дітей.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

11 жовтня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 1417.

Сторони від шлюбу та спільного проживання мають спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає позивач, відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дітей.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В судовому засіданні відповідач повідомив суду, що він працевлаштований, проблем із здоров`ям не має, а також на його утриманні ніхто не перебуває. Доказів утримання своїх дітей не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та часткове їх задоволення, адже починаючи з 25 серпня 2033 року аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї (адреса: 01015, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленко, буд. 15), про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання (аліменти) дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки на кожну дитину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2019 року і до досягнення повноліття старшої дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Починаючи з 25 серпня 2033 року стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання (аліменти) дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2023 року.

Суддя С. В. Вовк