№ 2-983/10
№ 6/207/11/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

судді: Бистрової Л.О.

при секретарі: Пономаренко В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа №2-983 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою, в якій просить: видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-983 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про солідарне стягнення заборгованості» за кредитним договором у розмірі 78 343,79 гривень, 783,44 гривень судовий збір та 120,00 гривень витрати на ІТЗ справи; поновити строк пред`явлення виконавчого листа № 2-983 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про солідарне стягнення заборгованості» за кредитним договором у розмірі 78 343,79 гривень, 783,44 гривень судовий збір та 120,00 гривень витрати на ІТЗ справи до виконання.

Заяву мотивує тим, що 25.03.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено заочне рішення по справі № 2-983 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 «про солідарне стягнення заборгованості» за кредитним договором у розмірі 78 343,79 гривень, 783,44 гривень судовий збір та 120,00 гривень витрати на ІТЗ справи.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволено в повному обсязі.

На виконання зазначеного рішення 07.06.2013 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 38401770 з виконання виконавчого документу № 2-983 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 78 343,79 гривень, 783,44 гривень судовий збір та 120,00 гривень витрати з ІТЗ справи.

У подальшому 20.12.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції Закону) була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Станом на 28.11.2022 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» виконавчий документ не надійшов. Вищезазначений факт свідчить про втрату виконавчого документу під час пересилки.

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.03.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено заочне рішення по справі № 2-983/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 «про солідарне стягнення заборгованості» за кредитним договором у розмірі 78 343,79 гривень, 783,44 гривень судовий збір та 120,00 гривень витрати на ІТЗ справи.

07.06.2013 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 38401770 з виконання виконавчого документу № 2-983 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 78 343,79 гривень, 783,44 гривень судовий збір та 120,00 гривень витрати з ІТЗ справи.

20.12.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції Закону) була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Листом №31612/01 від 28.11.2022 року Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомив АТ КБ «ПриватБанк», що станом на 28.11.2022 року, виконавчий лист №2-983 виданий 17.08.2010 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу 78 343,79 грн., суд/збір 783,44 грн. та 120 грн. витрат ІТЗ справи, на примусовому виконанні у відділі не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частино 3 статті 12, частиною 1 чтатті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV Закону (у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб ) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.21Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XІV(у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) передбачено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Згідно ст. 12 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Як зазначалось вище, постанову про повернення стягувачу виконавчого документу (виконавчого листа №2-983/10) державним виконавцем винесено 20.12.2013, а тому граничним терміном повторного пред`явлення цього виконавчого документу до виконання був строк до 20.12.2016 включно. Однак, як вбачається із матеріалів справи, банк із зазначеною вище заявою звернувся до суду лише 08.02.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа звернувся до суду вже після закінчення визначеного законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у поданій заяві просив у відповідності до ст. 433 ЦПК України поновити йому вказаний строк, оскільки він, на думку заявника, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Одночасно, заява стягувача не містить достатніх та обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зокрема причин з яких він як стягувач не цікавився станом виконання судового рішення протягом тривалого часу та вчасно не вжив належних та дієвих заходів для дотримання зазначених строків.

Також заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників. Отже, з цього часу у стягувачів розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами та відповідно збільшилися можливості щодо захисту своїх прав та інтересів у встановленому законом порядку.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, стягувачем не вживалось жодних заходів щодо належного та ефективного виконання судового рішення. Зазначене свідчить про те, що з 20.12.2013 по 28.11.2022 р.р. стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і було пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відтак, зважаючи на закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа №2-983 до виконання та враховуючи недоведеність поважності причин пропуску заявником такого строку, суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 76-79, 81, 258-261, 263, 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа №2-983 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.О.Бистрова