Справа № 715/868/22
Провадження № 2/715/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про відшкодування витрат на будівництво,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її чоловік ОСОБА_1 13.06.2012 року набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування.

Посилається на те, що протягом 2012 2015 років вона разом з чоловіком за спільні кошти перебудували та перепланували вказаний житловий будинок. Зокрема, добудували підвал, котельню, ванну, мансарду, збільшили кухню, переробили сходову клітку на другий поверх, перепланували та облаштували майже всі кімнати в будинку. Крім того, замінили підлоги, залили стяжки, викладали плитку, теплу підлогу, провели опалення, каналізацію та воду, утеплили будинок та поміняли вікна, двері, зробили пічки на першому та другому поверсі.

Вказує на те, що після проведення цих всіх робіт до 2016 року змінилася загальна площа будинку, в тому числі і житлова. Однак, вказані роботи були проведені самочинно, без отримання відповідного дозволу.

Посилається на те, що на даний час власником вказаного нерухомого майна є відповідачка ОСОБА_4 .

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошову компенсацію на 1/2 частину витрат понесених нею та ОСОБА_1 на матеріали та конструкції, а також вартості проведених робіт в господарстві по АДРЕСА_1 в сумі 360 576,13 грн.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали до суду відзив на позов, просили суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. При цьому вказували на те, що рішенням Глибоцького районного суду від 30.11.2021 року, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 03.03.2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту спільного будівництва, визнання права на частку нерухомого майна та буквальних матеріалів і конструкцій, визнання недійсним договору довічного утримання відмовлено. Також зазначали, що договір дарування визнано недійсним, а тому посилання позивача на те, що ОСОБА_1 правомірно володів спірним майном є безпідставним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання підтвердив обставини, на які посилалася позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 12.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб.

23.04.2012 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

13.06.2012 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.04.2012 року.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 10.01.2018 року визнано недійсним договір дарування від 23.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Тимофтій Л.М. за реєстровим №523.

15.03.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено два договори довічного утримання за реєстровими № 635-637, згідно яких відчужувач передав у власність, а набувач прийняв у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розміщений в АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1869 га, кадастровий №:01:001:0072.

Як вбачається із технічного паспорту на нерухоме майно в АДРЕСА_1 від 07 лютого 2012 року житловий будинок позначений літ. «А» має загальну площу 129,70 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв.

Відповідно до технічного паспорта у інвентаризаційні справі № 132 житловий будинок, який розміщений в АДРЕСА_1 , позначений літ. «А», має загальну площу 139,00 м.кв., житловою площею 55,8 м.кв.

Згідно висновку судового експерта № 210 від 14.11.2022 року ринкова вартість домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 і яке розташоване на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1869 га, кадастровий номер :01:001:0072, станом на день дослідження складає 1 235 603,00 грн.

Загальна кошторисна вартість будівельних матеріалів, конструкцій, втрачених на ремонтно відновлювальні роботи та вартість робіт, витрачених на ремонтно відновлювальні роботи, які були проведені в 2012 -2015 роках в будинковолодінні по АДРЕСА_1 складає 721 152,27 грн.

Відповідно до висновку судового експерта № 205 від 06 вересня 2021 року різниця вартості житлового будинку з належним до нього господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 у відсотковому виразі до вартості домоволодіння станом на 23 квітня 2012 року складає 133 %. Вид та характер будівельних робіт, які проведені в житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 у порівнянні з характеристиками вказаних будівель і споруд, зазначеними у технічному паспорті садибного№ 730 від 07 лютого 2012 року, відносяться до робіт по капітальному будівництву.

Крім того, встановлено, що реконструкція та добудова житлового будинку по АДРЕСА_1 проведені самочинно.

Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Таким чином, встановлена презумпція обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Згідно договору дарування від 13.06.2012 року ОСОБА_3 відповідач по справі, подарував ОСОБА_1 , що є третьою особою у даній справі, належний ОСОБА_3 жилий будинок з будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Таким чином саме у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо належного утримання його майна - житлового будинку.

Так, ОСОБА_1 реалізував своє право власника на розпорядження належним йому майном провівши відповідні ремонтні роботи.

У частині третій статті 331 ЦК України визначено, що особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), до завершення будівництва (створення майна).

Виходячи з обставин справи, ОСОБА_1 розпочав самочинну реконструкцію будинку у той час, коли був його власником. Згодом право власності на будинок скасоване. Самочинно реконструйований будинок в експлуатацію не введений, що означає, що всі виконані поліпшення вважаються самочинним будівництвом.

Вказані обставини встановлені рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.11.2021 року, залишеним в силі постановами Чернівецького апеляційного суду від 03.03.2022 року та Верховного Суду від 09.09.2022 року.

Отже, на даний час третя особа ОСОБА_1 не є власником спірного будинку, а тому, на думку суду, він як особа, якою здійснювалося самовільне будівництво (перебудова, проведення ремонтних робіт), вправі вирішувати, зокрема, і питання про відшкодування понесених ним витрат на будівництво, за умови доведеності своїх вимог. Разом з тим, будь яких вимог останнім не заявлялося. З позовом до суду звернулася його дружина ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідачів частку 1/2 вартості проведених ремонтних робіт, як на майно придбане у шлюбі.

Відмовляючи у зволенні позову суд виходить із того, що вкладення коштів у об`єкт самочинного будівництва не тягне за собою виникнення права власності на об`єкт такого будівництва, а як наслідок не створює об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Також слід зазначити, що заявляючи вимогу про стягнення такої частки, як набутої за час перебування в шлюбі, фактично заявлено і поділ майна подружжя, однак, позивачка не пред`являє будь яких вимог до свого чоловіка, а залучає його до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Отже, вираховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 49, 81, 89, 110, 141, 206, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про відшкодування витрат на будівництво - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 березня 2023 року.

Суддя: