Справа № 465/4853/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/3310/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що до 10 квітня 2019 року власником квартири АДРЕСА_1 був її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишив заповіт на її ім`я. Внаслідок аварії бойлера відповідача ОСОБА_1 , яка мала місце 01 березня 2016 року, квартиру батька позивача було затоплено. Факт залиття квартири зафіксовано працівниками ЛКП «Південне» та складено акт обстеження, в якому зазначено причини залиття, а саме: «залиття квартири відбулось з квартири АДРЕСА_2 даного будинку, власником якої є ОСОБА_1 , через падіння бойлера ємністю 200 літрів зі стіни ванної кімнати, що спричинило розірвання під`єднувальних шлангів постачання води в даний бак та в подальшому - залиття квартири. Позивачка звернулася у Львівський науково - дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України про проведення експертного дослідження та отримала висновок від 25 березня 2016 року, яким визначено завдану шкоду в розмірі 40 048 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири пошкоджено килими вартістю 870 грн. Проведення зазначеної експертизи вартувало 1 476 грн. Також, зазначила, що ОСОБА_2 власноруч здійснила терміновий поточний ремонт та витратила на будівельні матеріали 2 883,99 грн. Моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 грн. Позивачкою 2019 року була скерована вимога до відповідача відшкодувати шкоду, однак відповіді на таку не надано. ОСОБА_2 розцінює дії відповідача як відмову від відшкодування завданої шкоди, у зв`язку із чим змушена звернутися в суд з відповідним позовом.

З огляду на такі обставини, просила ухвалити рішення, яким поновити строк на звернення до суду, стягнути з ОСОБА_1 45 277 грн 99 коп. відшкодування майнової шкоди, 20 000 грн - моральної шкоди, а всього - 65 277,99 грн, а також судові витрати.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири, задоволено частково.

Вирішено:

- поновити строк на звернення до суду;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 277 грн 99 коп. відшкодування майнової шкоди та 1 000 грн відшкодування моральної шкоди, всього 46 277 грн 99 коп.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в розмірі 1 476 грн 00 коп.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Брух А.О.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті рішення суд першої інстанції не звернув уваги на неналежність та недопустимість доказів, наданих позивачем в підтвердження факту залиття квартири та заподіяння у зв`язку із цим майнової та моральної шкоди. Вважає, що Акт обстеження квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 від 02 березня 2016 року є недопустимим доказом у справі, оскільки такий не відповідає вимогам «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного Комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2007 року № 76. Крім того, на думку заявника, неналежним доказом у справі є і висновок № 1142 будівельно - технічного експертного дослідження, зробленого на замовлення ОСОБА_2 , оскільки в квартирі АДРЕСА_5 ремонтні роботи до затоплення проводились ще у радянські часи. Звертає увагу й на те, що суд першої інстанції, безпідставно стягуючи з відповідача майнову шкоду у сумі 45 277, 99 грн, не врахував того, що позивачем надана квитанції на придбання нею будівельних матеріалів на відшкодування шкоди внаслідок затоплення квартири. Позивачка фактично здійснила відновлювальний ремонт квартири, про що надала відповідні чеки, на суму 2 883 грн 99 коп., цими ж чеками підтвердила розмір завданого їй збитку.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пунктів 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Аналіз змісту рішення, яке переглядається судом апеляційної інстанції, свідчить про те, що задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд прийшов до висновку про доведеність розміру завданої залиттям квартири шкоди, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_5 - 10 квітня 2019 року. Підставою виникнення права власності у позивача ОСОБА_2 на цю квартиру є свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3 - батька позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , серія та номер 379, виданого 10 квітня 2019 року.

01 березня 2016 року, квартиру батька позивачки було затоплено. Факт залиття квартири зафіксовано працівниками ЛКП «Південне» та складено акт обстеження, в якому зазначено причини залиття, а саме: «залиття квартири відбулось з квартири АДРЕСА_2 даного будинку, власником якої є ОСОБА_1 , через падіння бойлера ємністю 200 літрів зі стіни ванної кімнати, що спричинило розірвання під`єднувальних шлангів постачання води в даний бак та в подальшому - залиття квартири.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із положеннями статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої та третьої статті 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях. До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Оскільки на момент залиття квартири, яке мало місце 01 березня 2016 року власником квартири АДРЕСА_5 був ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що останній з часу залиття квартири і до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування йому шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, тобто шкоди завданої в недоговірних відносинах, або уповноважував на такі дії будь-кого, позивачка ж стала власницею квартири в порядку її спадкування за законом за спливом 3 років 1 місяця 9 днів після залиття такої, а також з огляду на відсутність судового рішення про присудження спадкодавцеві моральної шкоди, завданої внаслідок залиття його квартири, колегія суддів доходить висновку, що позивачка не набула права вимоги за пред`явленим позовом, як спадкоємець, а її особисті права залиттям квартири порушені не були. Відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення пред`явленого позову.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, про безпідставність позову, питання пропуску строку позовної давності правового значення в межах цієї справи, не має.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, оскаржуване рішення слід скасувати, та ухвали нове про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи результати розгляд апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що слід скасувати і ухвалу суду від 28 березня 2022 року про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною першою, пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанцій слід покласти на позивачку ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 259, 268, 315, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем, задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в розмірі 1 476 грн 00 коп. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 152 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 березня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич