Справа № 199/7005/22
(2/199/452/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2022 р. позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 18.05.2006 р. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Також заявою позичальника підтверджується, що він був повністю проінформований про умови кредитування в банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами в розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі по справі. Позивачем 25.06.2021 р. була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідачі прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме - 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому позивач зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 16.05.2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано; станом на день смерті заборгованість позичальника за договором №б/н від 11.06.2012 р. становить 5 224,90 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 12 405,74 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, ОСОБА_3 є позичальником та боржником перед АТ КБ «ПриватБанк»: ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 18.05.2006 р. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 57).

За період дії договору про надання банківських послуг, позивач декілька разів змінював кредитний ліміт, останнього разу 06.09.2017 року кредитний ліміт був встановлений у сумі 12 000,00 грн. (а.с. 55- 56).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 77), про що 14.10.2021 року складено відповідний актовий запис 762, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 77).

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_3 за договором про надання банківських послуг б/н від 18.05.2006 р. становить 12 405, 74 грн.

Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 10.11.2021 р. №14/5-17303, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.1990 р. по 01.06.2021 р. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_3 становить 2 особи: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 07.09.1990 р. по теперішній час, та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 05.10.2007 р. по теперішній час.

25.06.2021 р. АТ КБ «ПриватБанк», як кредитором померлого боржника, до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори була направлена претензія від 25.06.2021 р.

Як встановлено судом на підставі спадкової справи №632/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкову справу було відкрито на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк»; з заявою про прийняття спадщини звернулася 14.09.2021 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 подала заяву про відмову від спадщини 14.09.2021 р.

Відповідно до відповіді з КП «ДМБТІ» від 19.11.2021 р. на запит державного нотаріуса, в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , містяться відомості про спільну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видано виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №4/2896 97.

Вимога кредитора спадкоємцем не була задоволена.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця;

-ухвалоюАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 р. за клопотанням представника позивача витребувані докази: витребувано від територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб (Центру надання адміністративних послуг у місті), компетенція якого поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_3 , довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та від Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у копії спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 НОМЕР_3 ).

Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позивача, з обов`язку виконання договірного зобов`язання спадкоємцями позичальника та регулюються ст. 11, ч. 2 ст. 509, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 629, ч.ч. 1, 3 ст. 626, ст.ст. 610, 611, 1216, 1218, ч. 1 ст. 1231, ч.ч. 1-3 ст. 1268, ч.ч. 1- 2 ст. 1220, ст. 1281, ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 Цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218, 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №332/2936/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. 12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.

Звертаючись із позовом до обох відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_3 , позивач довів, що спадкоємцем після померлого є ОСОБА_1 , дружина померлого. Донька померлого відмовилася від спадщини, та те, що спадкодавцю за життя належало нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, повинна сплатити кредитору спадкодавця суму боргу за кредитним договором в розмірі 12 405 грн. 74 коп.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом позов задоволений частково (лише в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 ), з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 240,50 грн.

Керуючись ст. 13, ч. 1 ст. 19, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 33 та ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1 та ч. 8 ст. 259, ст.ст. 265, 273, 280-282 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП Дніпро, АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн. 74 коп., судові витрати в розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп., усього 13 646 (тринадцять тисяч шістсот сорок шість) грн. 24 коп.

В задоволенні вимог позову до ОСОБА_2 відмовити.

Дата складення повного судового рішення 13.03.2023 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї