Справа № 750/1890/23
Провадження № 2/750/562/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.

з секретарем судового засідання Галета Ю.В.,

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

13.02.2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належної їй квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира належить їй на праві приватної власності, відповідач тривалий час у квартирі не проживає, тягар утримання майна не несе, однак зареєстрований у вказаній квартирі, що створює їй як власнику квартири перешкоди у реалізації права власності.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає.

Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося.

В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні ним правові відносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Управління адмінпослуг Чернігівської міської ради №401 від 27.01.2023 року у квартирі також зареєстрований відповідач, який з 2021 року в квартирі не проживає.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до ст..141, 142 ЦПК України з урахуванням визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_2 від 20.06.2002) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50% судового збору, а саме 536 грн. 80 коп., сплаченого при поданні позову згідно квитанцією №9296-2548-7542-2721 від 10.02.2023 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух