Справа № 136/608/22
"05" травня 2023 р. м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шпортун С.В.
за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №136/608/22, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
25.04.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» Бонтлаб В.В. звернувся до суду із заявою про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №136/608/22 із ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що у травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» через свого представника Бонтлаб В.В. звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди, який рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 18.04.2023 було частково задоволено, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» було присуджено матеріальну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., в іншій частині позову відмовлено, вирішено питання про стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2406 (дві тисячі чотириста шість) гривень 57 коп. Приймаючи до уваги те, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем було дотримано вимог ст.133, 137, 141 ЦПК України та повідомлено про судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, які має понести позивач, утім таке питання не було вирішено судом при ухваленні рішення, тому, на підставі положень ст..270 ЦПК України, просив суд вирішити вказане питання шляхом ухвалення додаткового рішення у даній справі.
Ураховуючи те, що відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши матеріали цивільної справи в рамках якої подано заяву про ухвалення додаткового рішення, суд встановив, що 18.04.2023 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у цивільній справі за позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, яким позов задоволено частково та присуджено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 406 грн. 57 коп.
Наведене свідчить, що при ухваленні вказаного судового рішення питання щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося судом. У той же час як слідує із позову та доданих до нього доказів представником позивача було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до складу якого поміж судового збору було зазначено про судові витрати на професійну правничу допомогу, що обумовлено умовами договору.
Відповідно до приписів ст.141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що представник позивача у строки визначені ст..141 ЦПК України звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, направивши заяву засобами поштового зв`язку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано:
- Договір про надання правової допомоги №07-12-2020 від 07.12.2020, який укладено між ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» в особі директора Сосоєнка В.М. та АБ «Василя Бонтлаба», відповідно до якої сторони дійшли згоди, що бюро здійснює захист та представництво в суді або надання інших виді правової допомоги клієнту на умовах і у порядку визначених цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору, строк дії договору до 31.12.2022;
- Додаткова угода від 11.04.2022 про електронний документообіг до Договору №07-12-2020 про надання правової допомоги від 07.12.2020, відповідно до якої сторони дійшли згоди про формування документів в електронному вигляді із застосуванням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронні довірчі послуги»;
- Додаткова угода №2 від 30.08.2022 до договору №07-12-2020 про надання правової допомоги від 07.12.2020 відповідно до якої сторони узгодили вартість однієї години роботи, вартість участі представника у судових засіданнях та розмір додаткової оплати за прийняття позитивного судового рішення (гонорар успіху);
- Додаткова угода №3 від 14.10.2022 до договору №07-12-2020 про надання правової допомоги від 07.12.2020, згідно з якою сторони продовжили строк дії основного договору до 31.12.2023;
- платіжна інструкція №3352 від 18.04.2023 на суму 18 800 грн., які перераховано платником ТОВ НОР-ЕСТ АГРО» отримувачу АБ «Василя Бонтлаба».
Як було зазначено вище, питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не було вирішено при ухваленні рішення Липовецьким районним судом Вінницької області від 18.04.2023.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19).
Згідно постанови Великої Палати ВС справа N 904/4507/18, зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону N 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно - виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
ВП ВС наголосила, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" тлумачить "гонорар успіху" як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі "Пакдемірлі проти Туреччини".
Крім того, судом враховано, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
З огляду на викладені вище норми та правові позиції, слід дійти висновку, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони та суд має право не присуджувати суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання, що не є тотожними за своєю суттю.
Судом встановлено із матеріалів цивільної справи, що відповідачем не ініціювалось питання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Судом встановлено, що визначений розмір позивачем на професійну правничу допомогу, який він просить стягнути із відповідача становить 18% від суми, яку позивач просить стягнути із відповідача у відшкодування шкоди, витрачений час у рамках цієї справи на аналіз та підготовку позовної заяви та іншої заяви 8,5 годин, а участь у трьох судових засіданнях в режимі відеоконференції склав 5400, 00 грн., гонорар успіху 4900, 00 грн.
Разом з цим, суд враховує, що наслідком звернення до Липовецького районного суду Вінницької області із даним позовом №136/608/22 є наявність рішень у цивільній справі №136/2135/19, що стосувались вирішення вимог про відшкодування шкоди у розмірі 100 000 грн. ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 та господарській справі №911/445/22 за позовом ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» за участі третьої особи ОСОБА_1 , отож зібрані докази за наслідками вирішення справ не потребували такого значеного часу для аналізу документів, вивчення судової практики та зібрання доказів у цій справі, який зазначений у Акті виконаних робіт, отож розмір витрат в цій частині є завищеним, як і розмір гонорару успіху та розмір витрат на участь в усіх судових засіданнях, який склав 2 години 20 хвилин.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").
Приймаючи до уваги наведене, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем позову, заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу позивачем не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин, отож їх розмір може складати загалом 6000, 00 грн.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.142 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи те, що позовні вимоги задоволено на 97,5%, тому розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі складає 5850, 00 грн., які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача, решту слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №136/608/22, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5850 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Світлана ШПОРТУН