Справа № 725/6475/19
Провадження № 6/727/10/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Слободян Г.М,

за участю секретаря судових засідань Вахнован Д.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа. В обґрунтування обставин викладених в поданні, заявник посилається на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області знаходиться виконавче провадження АСВП №66835943 з примусового виконання виконавчого листа №725/6475/19 від 28.08.2021 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу по розпискам, зокрема, - від 29.12.2016р. в розмірі 156000,00 грн.; 3% річних в сумі 8883,00 грн. та суми інфляційних збитків в розмірі 234000,00 грн.; від 26.12.2017р. в розмірі 260000,00 грн. суми боргу; 3% річних в сумі 6733 грн. суми інфляційних збитків в сумі 16480 грн. При цьому, вказують на наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього вищезазначеним виконавчим документом, та ухилення від виконання рішення є підставою для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань. Зазначають, що з дати набрання законної сили рішення суду та станом на день звернення до суду з даним поданням, боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій реального, фактичного виконання судового рішення, не вчинив, що вказує на ухилення від виконання рішення суду. Окрім наведеного, аргументує обставини і тим, що, в порушенні п.3 ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», боржником не було надано Декларацію про доходи та майно, про розрахунки в банках чи інших фінансових установах про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб. Просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

Сторони в судове засідання не з`явилися, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суду не надали.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.01.2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за позиками задоволено. З ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 суму боргу по розпискам зокрема, від 29.12.2016 р. в розмірі 156000, 00 грн. суми боргу; -3% річних в сумі 8883,00 грн. суми інфляційних збитків в сумі 23400,00 грн.; від 26.12.2017 р. в розмірі 260000, 00 грн. суми боргу; -3% річних в сумі 6733,00 грн. суми інфляційних збитків в сумі 16480,00 грн. та судовий збір в розмірі 4675, 00 грн.(а.с.60-63),

Відповідно до відповіді на запит №154062228 від 16.01.2023 р. до Державної фіскальної служби України про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника фізичної особи або серію (за наявності) та номер паспорта боржника фізичної особи, номер паспорта боржника: НОМЕР_1 .(а.с.101)

Згідно відповіді на запит №154062218 від 16.01.2023р. до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за вказаними параметрами запиту відомості відсутні.(а.с.102-103)

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України встановлено, що відповідно до протоколу обміну інформацією адміністрації Держприкордонної служби надано доступ державним виконавцям державної виконавчої служби та приватним виконавцям інформації про перетинання особами державного кордону України використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, що перетинають державний кордон. З 01.09.2018 року виконавці мають можливість самостійно безпосередньо за допомогою автоматизованої системи «Аркан» запити щодо перетинання державного кордону України боржниками у відповідний період та отримувати відповіді на такі запитання.(а.с.104)

Згідно довідки Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області встановлено, що ОСОБА_1 документований двома діючими паспортами громадянина України для виїзду за кордон.(а.с.105)

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2021 року встановлено, що документ вступив в законну силу 04.03.2021 р. та відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №725/6475/19.(а.с.109)

Виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Чернівці був виданий 28.08.2021 р. відповідно до якого, суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 суму боргу по розпискам та суму судових витрат сплаченого судового збору(а.с.116-117)

Статтею 1 Закону України«Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Пунктом 5 частиною першою статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема, виконання судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з вимогами ч.2 ст.6 Закону України«Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України`від 21.01.1994р.№ 3857-XII (у редакції на момент обмеження виїзду) громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно із п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від21.04.1999р.№ 606-XIV (у редакції на момент тимчасового обмеження) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 сформував правовий висновок про те, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення. Заперечення учасників процесу щодо наявності підстав для оскарження ухвал, які не можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, мають розглядатися судом при оскарженні рішення, ухваленого по суті спору. У зв`язку із цим право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, в аспекті апеляційного оскарження таких ухвал підлягає обмеженню, яке застосовується з легітимною метою та зберігає пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Статтею 47 Закону України«Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Отже, підстав для зняття тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не було як на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, так і не існує на час розгляду цієї заяви.

Аналогічна позиція відображена в ухвалі Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.08.2019р. по справі № 335/6675/13-ц (провадження № 61-15563ск19). ЄСПЛ вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно застосовуватись до боржника як крайній захід, у разі коли державним виконавцем виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов`язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань. Державним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника вимоги державного виконавця, та отримання останнім такої вимоги. Також до подання не надано жодних документів, які містять відомості щодо повноти вжиття державних виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення. Належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, суду не надано.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви приватного виконавця Кондрюка К.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду м.Чернівці шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Чернівці в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Слободян Г.М