ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30030/21

Провадження № 22-ц/4820/248/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представника відповідачки - позивачки ОСОБА_1 , представника позивача - відповідача АТ КБ «Приватбанк» Бацей Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/30030/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року (суддя Стефанишин С.Л., повний текст судового рішення 10 листопада 2022 року) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, скасування трансакцій по перерахунку коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_2 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву №б/н від 08.11.2014 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. З метою користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку, ліміт якої вподальшому було збільшено до 20000 грн. Позивач зазначав, що ним виконанні зобов`язання за Договором, тоді як відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 29.11.2021 виникла заборгованість у розмірі 24571,56 грн, з яких: 19887,78 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4683,78 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 24571,56 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.11.2014 станом на 29.11.2021 та судові витрати.

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом та зазначала, що 26.01.2021 близько 7 год 30 хв виявила, що її телефон заблокований, а розблокувати його вдалося лише на наступний день, тоді ж було виявлено недостачу коштів на кредитній картці АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 19000 грн. Вказані кошти були зняті в сумі, що перевищувала встановлений кредитний ліміт, який невідомими особами був збільшений вже під час проведення операції по зняттю коштів.

Зазначає, що після виявлення вказаних обставин невідкладно звернулася у відділення Банку у м. Хмельницького для з`ясування ситуації, де їй заблокували картку і повідомили про переведення коштів з її рахунку на картку Монобанку та звернулася до поліції із заявою про скоєння злочину.

Так як жодних даних, які б надали можливість іншим особам заволодіти коштами з її карткового рахунку нікому не передавала, ОСОБА_2 звернулася до банку із заявою про поновлення коштів на її рахунку до того стану, який був перед перерахуванням їх на інший рахунок, проте отримала відмову.

На думку ОСОБА_2 , відповідачем при проведенні несанкціонованих трансакцій (операцій) по незаконних перерахунках та зняття коштів з її картки, було порушено законодавство, тому просила:

скасувати операції (трансакції) щодо переказу 26.01.2021 з карткового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 10400 грн;

скасувати операції (трансакції) щодо переказу 26.01.2021 з карткового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 6760 грн;

скасувати операції (трансакції) щодо переказу 26.01.2021 карткового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 2080 грн;

скасувати відсотки та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ «Приватбанк» за оскаржуваними ОСОБА_2 операціями (трансакціями) щодо переказу 26.01.2021 з карткового рахунку № НОМЕР_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24571,56 грн та судовий збір у розмірі 2270 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що перекази у січні 2021 року з карткового рахунку апелянтки сталися у зв`язку з авторизацією її, як клієнта, на фішинговому сайті, через який шахраї могли викрасти паролі до Приват 24 та «Мій Київстар» і вчинити протиправні дії.

Констатує, що факт блокування її номеру телефону, здійснення без її відома переадресації дзвінків та SMS і керування картковим рахунком встановлений матеріалами розслідування Банку та визнається представником банку у письмових поясненнях від 29.06.2022, проте зазначені обставини не враховані судом першої інстанції.

Судом також не враховано, що інформація про розголошення ОСОБА_2 конфіденційних даних карткового рахунку в матеріалах справи відсутня, здійснення блокування телефону та переадресації дзвінків проведено шахраями всупереч волі апелянтки, подальше проведення шахраями використання її карткового рахунку, а саме збільшення кредитного ліміту та проведення трансакцій по перерахунку коштів здійснено невідомими особами без її відома та волевиявлення. Разом з тим, судом проігноровано усне та письмове звернення ОСОБА_2 в день виявлення списання коштів до представників Банку та правоохоронних органів.

На думку, апелянтки до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст.ст. 7, 18, 37, 38, 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що не застосовані судом.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та задовольнити її зустрічну позовну заяву в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ КБ «ПриватБанк» не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представниця АТ КБ «ПриватБанк» Бацей Т.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

ОСОБА_2 до суду не з`явилася, хоча про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення відсотків не відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи в повному обсязі первісний позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна і витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку підписані ОСОБА_2 і є частиною кредитного договору, що свідчить про узгодженість сторонами цього ж договору у письмовому вигляді сплату процентів за користування позикою, тому з відповідачки підлягає стягненню кредитна заборгованість в сумі 24571,56 грн (19887,78 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту + 4683,78 грн заборгованість за нарахованими відсотками). Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з безпідставності таких вимог та недоведеності ОСОБА_2 , що через шахрайські дії третіх осіб і без її дій та волевиявлення були здійснені спірні трансакції.

Разом з тим, судова колегія не погоджується із рішенням суду першої інстанції лише в частині задоволення вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Так, судом першої інстанції встановлено, що факт укладення кредитного договору від 08.11.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» (на даний час АТ КБ «Приватбанк») і ОСОБА_2 підтверджується письмовою Анкетою - заявою, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачкою. У цій Анкеті заяві зазначається, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 20).

У цій заяві ОСОБА_2 засвідчила, що ознайомилася з договором надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами (а.с. 20).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 19) в межах кредитного договору №б/н ОСОБА_2 отримала три кредитні карти: № НОМЕР_2 строком дії до 09/18; № НОМЕР_1 , строком дії до 04/22, № НОМЕР_3 строком дії до 12/24.

З виписки за договором № б/н за період 29.09.2014-01.12.2021 слідує, що з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 26.01.2021 було здійснено перекази коштів на суму 10 000 грн, 6 500 грн та 2 000 грн (а.с. 65).

Згідно з талону-повідомлення єдиного обліку № 95 від 27.01.2021 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що до ВПК в Хмельницькій області звернулася ОСОБА_2 , яка повідомила, що невідомі особи в невідомий для неї спосіб отримали доступ до належного їй мобільного телефону, в результаті чого заволоділи грошовими коштами в сумі 19510 грн, які знаходились на її особистій картці «Приватбанку» (а.с. 84).

З повідомлення СД Хмельницького РУП ГУ НП у Хмельницькій області від 02.02.2021 вбачається, що 02.02.2021 внесено відомості до ЄРДР № 0000262 за фактом вчинення кримінального проступку за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 185 КК України, а саме щодо невстановленої особи, яка таємно, невідомим шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_2 з карти «Приватбанк» № НОМЕР_1 у сумі 19520,40 грн (а.с. 85).

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 апеляційний суд виходить з наступного.

У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині першій статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У загальних положеннях Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку у редакції, чинній на момент списання грошових коштів(далі - Умови і правила), визначено, що фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Приват24 (у разі зміни логіна користувача).

Підпунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил передбачено, що уразі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних таких осіб клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.1 Умов і правил клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором, або що суперечать чинному законодавству.

Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, у тому числі до інформації, нанесеної на неї (підпункт 2.1.4.5.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.5.8 Умов і правил у разі втрати/крадіжки фінансового номеру телефону або зміни номера телефону, який є фінансовим, клієнт зобов`язується негайно інформувати банк.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.6 Умов і правил клієнт зобов`язаний інформувати банк та правоохоронні органи про факти втрати картки, ПІНу або отримання інформації про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку або за телефоном 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_4 (050, 098) НОМЕР_5 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_6 (для дзвінків із-за кордону).

Згідно з підпунктом 2.1.4.7.1 Умов і правил клієнт має право здійснювати операції за допомогою безконтактного платіжного інтерфейсу (платіжні операції, у тому числі зняття готівки тощо).

Процедура ідентифікації клієнта, який бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між банком та клієнтом (фінансовий номер телефону клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVCкодів, тощо) (підпункт 2.1.4.7.2 Умов і правил).

Підпунктом 2.1.4.11.1 Умов і правил передбачено, що у випадку втрати картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/мобільної сім-картки із фінансовим номером телефону клієнта або виникнення у клієнта підозри, що картка/ПІН/постійний пароль/одноразові паролі/фінансовий номер телефону могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/фінансового номера телефону клієнт негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій:

- звернутися до відділення банку, в чат-онлайн або за телефоном: 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_7 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_6 (для дзвінків із-за кордону) і заявити про такий факт;

- якщо картка підключена до послуги «Інформування про транзакції», виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання послуги;

- якщо картка підключена до системи «Приват24» виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання системи «Приват24».

Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (підпункт 2.1.4.12.3 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.12.5 Умов і правил клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Відповідно до підпункту 2.1.4.12.9 Умов і правил клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у стоп-лист платіжною системою.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення) у редакції, чинній на момент списання грошових коштів.

Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до пунктів 6.3-6.8 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.

Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Загальними положеннями Умов і правил передбачено, що у разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних таких осіб клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк у будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта.

Отже, Умовами і правилами визначений порядок повідомлення клієнтом банку для блокування рахунку у разі втрати фінансового номеру.

Встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 січня 2023 року по справі № 686/1744/21.

У контексті розглядуваної справи тягар доказування факту повідомлення банку про заблокування мобільного телефону та неможливість користування (тимчасову втрату) фінансового номеру покладається на ОСОБА_2 , яка посилається на вчинення таких протиправних дій.

З огляду на вищенаведене та встановивши, що дійсним моментом звернення ОСОБА_2 до Банку з повідомленням про блокування кредитного рахунку у зв`язку з тимчасовою її неможливістю користуватися фінансовим номером є 27.01.2021 (визнається сторонами, а тому в силу ч 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає), а спірні трансакції були проведені 26.01.2021, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність законних підстав для задоволення зустрічного позову щодо скасування спірних трансакцій від 26.01.2021, адже відповідальність за проведення цих операцій несе ОСОБА_2 , як Клієнт Банку.

А отже, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог є голослівними.

Твердження ОСОБА_2 про не застосування судом першої інстанції положень Закону Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є не коректними, адже суд при ухваленні оскаржуваного рішення врахував положення зазначеного Закону, однак не послався на нього у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Щодо первісних позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» апеляційний суд виходить з наступного.

Встановивши факт укладення кредитного договору від 08.11.2014 між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 , врахувавши відсутність відповідальності Банку за проведення 26.01.2021 спірних трансакцій та оцінивши надані сторонами письмові докази, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення із позичальника усієї суми кредитної заборгованості в розмірі 24571,56 грн (19887,78 грн - заборгованість за тілом кредиту + 4683,78 грн - заборгованість за простроченими відсотками).

Однак, судова колегія не погоджується із таким рішенням в частині стягнення заборгованості по простроченим відсоткам, адже Банком не надано доказів того, що Умови та Правила надання банківських послуг і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», на які посилається Банк, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору.

Так, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту АТ КБ «Приватбанк» не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), що в силу ч. 4 ст. 263ЦПК України має враховуватися судом при застосуванні відповідних норм права, що викладені в постанові Верховного Суду.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.25), Умови та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.26-54) і наказ №СП-2014-6780656 від 10.06.2014 «Про актуалізацію «Умов і Правил надання банківських послуг» (а.с.55) розуміла ОСОБА_2 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків: за користування кредитними коштами та саме в зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг з врахуванням наказу №СП-2014-6780656 від 10.06.2014 і витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_2 08.11.2014 шляхом підписання Анкети Заяви про надання банківських послуг в Приватбанку.

Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи також міститься Паспорт споживчого кредиту від 29.01.2021 (а.с. 21-25), який підписаний ОСОБА_2 , проте з його змісту вбачається, що інформація викладена у вказаному паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 13.02.2021 року. І паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний ознайомити позичальника для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. І паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що наявні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 . Банком було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із відповідачкою саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А отже, оскаржуване судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за простроченими відсотками підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у зазначеній позовній вимозі.

А тому доводи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції відсутності законних підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками є обґрунтованими.

У відповідності до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають до зменшення стягнуті із ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» понесені останнім судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 80,93% (19887,78 грн х 100/24571,56 грн), тому слід зменшити до 1837,11 - грн (2270 грн х 80,93%/100) за подачу позовної заяви. Також підлягають до стягнення із АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати пропорційно до задоволеної апеляційної скарги у розмірі 19,07% (4683,78 грн х 100/24571,56 грн). Так 650,36 грн (3405 грн х 19,07%/100) за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року в частині первісного позову АТ КБ «Приватбанк» змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором до 19887 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн 78 коп та судового збору до 1837 (однієї тисячі вісімсот тридцять сім) грн 11 коп.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) 650 (шістсот п`ятдесят) грн 36 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай