Справа № 237/3285/22
Провадження № 2/237/517/23
27.02.23 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
за участю секретаря Бахтіярової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
Позивач зазначає, що 8 серпня 2018 року сторонами було укладено шлюб, який, відповідно до рішення від 28.09.2022р. Мар?їнського районного суду Донецької області у справі №237/1777/22 розірвано. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 січня 2019 року Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області видано Свідоцтво серії НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий запис про народження №7. Дитина, ОСОБА_3 , проживає із позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію № 174/14-37 від 9 серпня 2022р.
29.11.2021 року експерт департаменту охорони здоров?я з питань «Дитячої психіатрії» Марусечко С.Г.. у консультаційному висновку спеціаліста № 028/о обласної клінічної психіатричної лікарні № 5 м. Слов?янська, зробила висновок про «наявність деяких порушень навичок соціалізації та комунікації» та підтвердила діагноз- синдром Аспергера. За 3,5 роки батько приймав пасивну роль у вихованні дитини, здоров`я дитини його не турбувало. Позивач вчилася розуміти особливий стан дитини, читала наукову медичну літературу, вивчала інформацію про діагностований синдром. Натомість, відповідач відносився до здоров?я сина легковажно. У разі, якщо дитина залишиться на повному піклуванні відповідача, це загрожує дитині погіршенням стабільності психо-емоційного стану в наслідок необережної та необізнаної поведінки відповідача.
Відповідач погрожує відібрати дитину тому позивач змушена звернутись до суду, щоб визначити місце проживання малолітньої дитини.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21 січня 2019 року Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, вбачається, що сторони мають спільну дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно педагогічної характеристики та довідки від 02.09.2022р. ОСОБА_3 з дошкільного навчального закладу АДРЕСА_1 ), переважно позивач приводила дитину та забирала з дитячого садочку.
Позивач має можливість забезпечити дитині належні побутові умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання служби у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради від 15.09.2022р., згідно якого дитина має все необхідне для повноцінного життя.
Згідно довідки про доходи з місця роботи позивач має стабільний дохід вище середнього. Згідно характеристики з місця роботи (ТОВ «ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС») позивач має врівноважений характер, завжди зібрана, відповідальна, у колективі має велику повагу.
Відповідно до рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 28.09.2022р. у справі №237/1777/22 шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.
Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.
На підставі ст. 3,76,79,80,175,184 ЦПК, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», статей 160, 161 СК України, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити у повному обсязі.
Визначити місце проживання неповнолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,разом із матір`ю, ОСОБА_1 , за місцем її реєстрації, або фактичного проживанням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Суддя С. М. Ліпчанський
Дата документу 27.02.23 року