КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 369/2087/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2694/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Янченко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року,

встановив:

у лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 17 358 грн. 78 коп., посилаючись на те, що між сторонами 26 січня 2021 року було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору станом на 14 грудня 2021 року утворилась заборгованість, яка складається з тіла кредиту в розмірі 13 809 грн. 84 коп. та відсотків в розмірі 3 548 грн. 84 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 809 грн. 84 коп. У задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 26 січня 2021 року було укладено договір, за умовами якого позичальник отримав кредитний ліміт на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо внесення коштів на погашення кредиту, в результаті чого виникла заборгованість за його тілом в розмірі 13 809 грн. 84 коп. та відсоткам в розмірі 3 548 грн. 84 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 809 грн. 84 коп. У задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом відмовлено.

Рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не було погоджено умови їх сплати, оскільки позивачем не надано підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківський послуг, а Анкета-заява відповідача не містить умов щодо сплати відсотків та строку повернення кредиту. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись в повному обсязі не може з таких підстав.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 висловив бажання отримати кредит, а Анкета-заява від 26 січня 2021 року, яка підписана відповідачем, містить всі істотні умови договору, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом та їх розміру.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 шляхом заповнення Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг 26 січня 2021 року уклав з АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг (а.с.14-27). Зі змісту даної Заяви вбачається, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Вказана заява містить дані щодо істотних умов Договору «Кредитні картки», істотних умов Договору «Оплата частинами», а також самі Умови та Правила надання банківських послуг, які містять загальні положення, порядок та умови повернення кредиту та тарифи.

Вказані обставини свідчать про погодження з відповідачем всіх істотних умов кредитного договору (відновлювальної кредитної лінії). При цьому, зі змісту поданої позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що відповідачеві було видано кредитну картку типу «Універсальна». Разом з тим, доказів на підтвердження видачі відповідачу ОСОБА_1 кредитної картки саме типу «Універсальна» матеріали справи не містять.

При зверненні до суду з позовом позивачем, окрім Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, було надано Виписку по рахунку відповідача, Довідку про зміну умов кредитування (щодо зміни кредитного ліміту), а також Довідку про видачу ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_1 . Однак, вказані довідки та виписка по рахунку не містять інформації про те, якого типу кредитну картку було видано відповідачеві.

У пункті 1.3 Зави про приєднання до Умов та Правил надання послуг міститься інформація щодо процентної ставки для карт типу «Універсальна» та «Універсальна Gold» - 42% та 40,8% річних відповідно.

При цьому з виписки по рахунку відповідача вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами йому нараховувались за ставкою 3,5% на місяць, що передбачено для кредитної картки типу «Універсальна», тоді як для кредитної картки «Універсальна Gold» відсоткова ставка є меншою.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів про те, якого саму типу кредитну картку було видано відповідачеві, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом або провести власний розрахунок, що свідчить про недоведеність вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 3 548 грн. 94 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що укладення договору відбулось шляхом підписання Анкети-заяви, відповідачеві перевипускались кредитні картки з продовженням строку дії, а виписка по рахунку ОСОБА_1 свідчить про використання ним кредитних коштів є неспроможними та не впливають на висновок суду першої інстанції, який визнав укладення між сторонами договору та стягнув заборгованість за тілом кредиту. Крім того, матеріали справи свідчать про видачу відповідачеві лише однієї кредитної картки строком дії до грудня 2024 року, а отже доводи скаржника не відповідають обставинам даної справи.

Доводи апелянта про те, що відповідач не оспорював факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та не звертався з вимогами про визнання кредитного договору недійсним, також є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 заяв по суті справи до суду не подавав, а тому підстави для висновку про визнання ним вимог позивача відсутні.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог за відсутності доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин, є безпідставними, оскільки саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається.

Також апеляційна скарга містить посилання на незаконність неприйняття судом першої інстанції до уваги Виписки по рахунку відповідача, яка є належним доказом у справі. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що вказана Виписка була досліджена судом першої інстанції і на підставі наявних у ній даних судом ухвалено рішення про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Позивач, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, обґрунтовував її тим, що судом з порушенням норм матеріального та процесуального права було відмовлено в задоволенні вимог про стягнення тіла кредиту та встановлення обставин укладення кредитного договору, хоча фактично вказані позовні вимоги оскаржуваним рішенням були задоволені.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення відсотків, не в повному обсязі відповідає встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити в цій частині, виклавши мотивувальну його частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за відсотками змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині залишити рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді