Номер провадження: 22-ц/813/4161/23
Справа № 519/1076/21
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2022 року, ухваленого Южним міським судом Одеської області у складі: судді Лемця С.П. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що в жовтні 2017 року Банк запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи, здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11 квітня 2019 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в Анкеті Позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.

11 квітня 2019 року між AT «Універсал Банк» (надалі - Позивач) та Відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого Відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості (пільгова процентна ставка) за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості (процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язанні щодо повернення кредиту) за кредитом (76,8% річних).

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 4.16 п. 4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 31 липня 2021 року направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим та відповідно до п. 4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу».

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 13 вересня 2021 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 37475,14 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 37475,14 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками 0,00 грн; заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн; тому Банк звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості станом на 13 вересня 2021 року у розмірі 37475,14 грн.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про невизнання позову, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила обслуговування розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір б/н від 11.04.2019 , а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та що саме у зазначеному в доданих до позовної заяви документах розмірі і порядку нарахування.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, банк не мав права нараховувати відсотки. Але із розрахунку заборгованості, наданого банком в додатках до позовної заяви, слідує що банк систематично нараховував відсотки за користування кредитом. Всього було протиправно нараховано 10648,41 грн відсотків, тобто, до суми тіла кредиту позивачем безпідставно додавалися відсотки за користування кредитом. Більше того, позивач після нарахування відсотків протиправно перевів їх в тіло кредиту.

Банк надав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити в повному обсязі позовну заяву позивача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2022 року позов АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 11.04.2019 у розмірі 26826 ,79 грн. Вирішено судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 10648,35 грн, як необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. Розподілити судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є те, анкету-заяву клієнтом було підписано 11.04.2019, відповідно в цей період були дійсні правила в редакції від 04.04.2019. Отже, відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений іншими правилами. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примирники у мобільному додатку. Саме у вказаних Умовах та Тарифах зазначаються розмір базової відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір збільшеної відсоткової ставки на місяць за карткою на суму загальної заборгованості.

Банк вказує на те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через Мобільний додаток, а тому відповідач був ознайомлений з Умовами, які діяли на дату підписання Анкети-заяви, тобто з Умовами та правилами в редакції від 04.04.2019 року.

Щодо правомірності нарахування відсотків, Банк зазначає, що відповідно до п. 4.23 п. 4 Розділу II Умов кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. З розрахунку заборгованості чітко вбачаються періоди виникнення боргу та факт того, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості, оскільки весь період активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, а саме з 12.04.2019 по 29.06.2019, періодично здійснював їх часткове погашення, тим самим визнав факт існування договірних зобов`язань перед Банком в рамках банківської послуги «monobank».

Таким чином, висновок суду про те, що в анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про розмір та нарахування процентної ставки, пені та комісії, не є підставою для відмови в позові у цій частині, оскільки п. 1 Анкети-заяви від 11.04.2019 чітко визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, складають Договір про надання банківських послуг. Відтак, сторонами погоджені усі істотні умови договору.

Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом (провадження №61-40036св18), котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, період, за який нарахована заборгованість, який слід оцінювати разом із наданою позивачем випискою про рух коштів по картці за період з 11.04.2019 по 25.11.2021, яка з огляду на висновок у постанові Верховного суду від 16.09.2020 по справі № 200/5647/18 є належним доказом заборгованості і яка свідчить про використання відповідачем послуги «Переведення витрати у розстрочку», яка надається шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, переведення раніше здійсненого платежу у розстрочку.

Суд помилково посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, що без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, оскільки не врахував наведену специфіку договору monobank, який є відмінним від договорів ПАТ КБ «Приватбанк», щодо якого зроблені такі висновки.

Згідно із позицією Верховного Суду у постанові від 08.07.2020 року по справі № 464/4985/15-ц, провадження № 61-43538св "...твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано."

Судом не враховано, що у постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року по справі № 904/2073/19 було зроблено висновок про те, що з огляду на правомірність правочину, у разі не спростування його презумпції, сторони повинні безперешкодно здійснювати всі права, набуті ними, а створені обов`язки підлягають виконанню, і оскільки відповідач таку правомірність не спростував, то нерозуміння природи договору, складність його умов, не звільняє сторони від обов`язку його виконання.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Аналогічну позицію сформував ВС у своїй постанові по справі №127/23910/14-ц від 23 грудня 2020 року.

Тому Банк вважає необґрунтованим проведений судом розрахунок визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню, шляхом простого віднімання суми коштів: 37475,14-10648,35, даний обрахунок не підтверджений жодними наявними формулами та правилами бухгалтерського обліку, суперечить всім наданим позивачем доказам щодо погоджених сторонами умов кредитного договору та проведеному позивачем розрахунку наявної суми заборгованості.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 37475,14 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2021, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н до договору про надання банківських послуг від 11.04.2019, згідно якої останній отримав кредит у розмірі 100000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за договором № б/н від 11.04.2019, станом на 13.09.2021 у відповідача утворилась заборгованість перед АТ «Універсал Банк» в розмірі 37475,14 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 37475,14 грн.

Також позивач на підтвердження заявлених позовних вимог надав копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, копії документів відповідача, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту.

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", позивач здійснював нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4 % (37,2%) - поточна ставка та 76,8 % (74,4%) - прострочена ставка, за рахунок кредитних коштів та коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а отже самовільно нарахував відсотки відповідачу, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України, Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронну комерцію»).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається і не спростовано ОСОБА_1 , що він, з метою отримання банківських послуг, 11.04.2019 звернувся до Банку і повідомив Банк про свою згоду з Умовами та правилами, які надає Банк за договором про надання банківських послуг за допомогою спеціального платіжного засобу платіжної картки monobank. На підтвердження вказаних обставин у мобільному додатку відповідача вводився ОТР-пароль, який був надісланий на зазначений відповідачем мобільний номер.

11.04.2019 року відповідач електронним цифровим підписом підписав Анкету-заяву, чим підтвердив, що він ознайомився та отримав примірники документів у мобільному додатку, які складають електронний договір між сторонами і зобов`язався виконувати його умови.

Так, в Анкеті-заяві від 11.04.2019, підписаної відповідачем, зокрема зазначено: "...6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02ABCFCE2E57267C4D4DA01A675FECE94D12205DF34FFB045FB92D290776210FFE, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису... 11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору ".

Відповідач ознайомився і з Додатком до умов кредитування Банком, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, а саме про: тип картки, її вартість і валюту картрахунку monobank; пільговий період і пільгову процентну ставку; розмір щомісячного платежу за карткою monobank; відсоткові ставки і порядок нарахування відсотків; санкції; комісії. Додаток також містить паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", основні умови кредитування; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; додаткову інформацію про пеню і штрафи; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

З огляду на викладене, сторони уклали електронний правочин із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Укладений між Банком та ОСОБА_1 договір про надання кредиту в електронній формі спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, відповідає положенням Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ст. ст. 5, 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Реалізація товару дистанційним способом - укладення електронного договору на підставі ознайомлення покупця з описом товару, наданим продавцем у порядку, визначеному цим Законом, шляхом забезпечення доступу до каталогів, проспектів, буклетів, фотографій тощо з використанням інформаційно-комунікаційних систем, телевізійним, поштовим, радіозв`язком або в інший спосіб, що виключає можливість безпосереднього ознайомлення покупця з товаром або із зразками товару під час укладення такого договору (п. 5-7, 14 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Договір про надання кредиту в електронній формі, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, укладений від 11.04.2019 між ОСОБА_1 і Банком, у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

Станом на 13.09.2021, за розрахунками Банку, відповідач допустив заборгованість перед АТ «Універсал Банк» в розмірі 37475,14 грн, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 37475,14 грн .

Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що 11.04.2019 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування Банком за договором про надання банківських послуг monobank, що вбачається з Анкети-заяви, Додатку і копії паспорту споживчого кредиту (а.с. 10, 16-27), в яких міститься необхідна інформація (про умови кредитування; щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; про порядок повернення кредиту; тарифи і додаткова інформація тощо), суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову Банку у позові про стягнення заборгованості по тілу кредиту у заявленому розмірі (37475,14 грн.) та безпідставно, всупереч п. п. 4.23 п. 4 Розділу II Умов, відповідно до якого кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості, зменшив тіло кредиту на розмір нарахованих відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом, зазначивши при цьому, що Банк нараховував та списував відсотки не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4 % - поточна ставка та 76,8 % - прострочена ставка, за рахунок кредитних коштів та коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

До таких помилкових висновків призвело неврахування судом погодження сторонами умов кредитування, що вбачається із паспорту споживчого кредиту від 11.04.2019 (процентні ставки, санкції за порушення зобов`язань, комісії, тарифи, основні умови кредитування, тощо), підписаного ОСОБА_1 шляхом накладення у вигляді електронного цифрового підпису (а.с. 27 зворот), і вказаного відповідач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростував.

Підписавши анкету-заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинами кредитного договору, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, а тому його твердження у відзиві на позовну заяву про те, що жодних документів, які б підтверджували погодження із ним сплату процентів чи інших сум, він не підписував, не відповідає фактичним обставинам справи (постанова Верховного Суду від 23.09.2020 року по справі № 149/1546/18-ц).

Проте, така інформація, згідно паспорту споживчого кредиту, зберігає чинність та є актуальною лише до 01.01.2020.

Отже, всі вказані суттєві умови Договору погоджені сторонами у належній формі лише до вказаної дати, до якої Банк мав право у відповідності до вимог п. п. 4.23 п. 4 Розділу II Умов збільшувати кредит на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення.

Тому висновки суду про те, що відсотки Банком нараховані не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4 % - поточна ставка та 76,8 % - прострочена ставка, за рахунок кредитних коштів та коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості, за період до 01.01.2020, є помилковими та не ґрунтуються на матеріалах справи.

З розрахунку заборгованості вбачається, що Банком нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами саме за пільговою ставкою 38,4%, погодженою сторонами, і таке нарахування до 01.01.2020 відповідає умовам Договору, а з 01.01.2020 відсутні докази належного погодження між сторонами розміру процентів за користування кредитом.

Тому належним є розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, коли нарахована сума заборгованості за кредитом зменшується лише на суму відсотків, нарахованих за період з 01.01.2020 : 37475,14 8186,04 = 29289,10 грн.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову Банка підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Доводи представника Банка у скарзі щодо необґрунтованості відмови у позові про стягнення повної заборгованості за кредитом (за тілом кредиту), що між Банком та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, 11.04.2019 в електронній формі укладений договір про надання кредиту спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, а також, що відповідач, у встановленому законом порядку не спростував розрахунки Банка щодо розміру заборгованості із посиланням на судову практику Верховного Суду - прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову Банка.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про часткове задоволення позову з огляду на відсутність доказів погодження сторонами суттєвих умов договору за період до 01.01.2020, тобто припустився невідповідності таких висновків обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. 526 ч. 1, 527 ч. 1, 610 ч. 1, 611 ч. 1, 1054 ч. 1 ЦК України, а також не застосував ст. 5, 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", - рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270 грн і за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3405 грн, а загалом 5675 грн. Оскільки позов задоволено на 78,15 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4435 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19,) заборгованість за кредитним договором у розмірі 29289,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19,) судовий збір у розмірі 4435 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 14 березня 2023 року.

Судді: М.В. Назарова

Ю.П. Лозко

В.В. Кострицький