Справа № 361/6222/21
Провадження № 2/361/517/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

представника позивача Оснач С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватне акціонерне товариство Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Групп про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Свій позов обґрунтував тим, що 16 лютого 2021 року в м. Києві, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , не обрала безпечної дистанції та скоїла зіткнення із транспортним засобом Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , внаслідок чогоавтомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними.

Факт отримання механічних пошкоджень підтверджується даними протоколу проадміністративне правопорушення серії ДПР18 № 04575 від 16 лютого 2021 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчиненого правопорушення та встановлено зібраними та дослідженими по справі №758/2831/21 доказами Подільським районним судом м. Києва.

23.03.2021 року суддею Подільського районного суду м. Києва Будзан Л.Д. ухвалено постанову у справі №758/2831/21, якою визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на момент дорожньою транспортної пригоди була застрахована ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншу ране групп, що підтверджується листом ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуране групп від 14.04.2021 вих. №4057.

Відповідно до зазначеного листа ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуране групп умовами Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202295045, встановлено франшизу у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень.

З метою встановлення розміру збитку, заподіяного відповідачем позивачу, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.02.2021 року та згідно з вимогами законодавства і умовами Полісу обов`язкового страхування, ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуране групп здійснив огляд транспортного засобу із залученням експерта ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту експерта Дямяненка М.М., №1487 від 07.04.2021 року, оцінка матеріального збитку, завданого транспортним засобом Toyota Camry, д.р.з НОМЕР_1 під керуванням відповідача становить 28860,57 гривень.

Таким чином, сума страхового відшкодування розрахована ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуране групп з урахуванням безумовної франшизи та суми ПДВ, становила 26 260,57 гривень (28 860,57-2 600=26 260,57), яка була перерахована згідно заяви позивача на зазначені ним реквізити, в рахунок робіт по відновленню механічних пошкоджень транспортного засобу Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відтак, зобов`язання відшкодувати відповідачем шкоду, що не покрита страховою виплатою, як особою відповідальність якої застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відбувається у зв`язку з тим, що згідно з Полісом та Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у повному обсязі.

Крім того, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача її дії є неправомірними, між ними і завданою автомобілю марки Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_2 , шкоди є безпосередній причинний зв`язок. Відтак, обов`язок по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди повинна нести ОСОБА_2 , проте в межах визначеної у Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суми франшизи, а саме у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень, які підлягають стягненню на користь позивача.

Таким чином, на відповідача покладено зобов`язання сплатити позивачу 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень.

Беручи до уваги, що відповідачем на протязі травня-червня 2021 року, шляхом поштових переказів, добровільно, перераховано на адресу позивача 1 200 (одна тисяча двісті) гривень, розмір невиконаної частини зобов`язань становить 1 400 (одну тисячу чотириста) гривень (2 600-1 200 = 1 400).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується виною особою. Тобто, обов`язок відшкодування шкоди виникає у особи, якщо її дії є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та при наявності вини особи, яка завдала шкоду.

Виходячи з моральних страждань перенесених позивачем, які виразилися в порушені звичайного устрою життя, прикладення додаткових зусиль та необхідності витрачати робочий час для організації відновлення транспортного засобу SUZUKI, державний номерний знак НОМЕР_2 належного позивачеві на праві власності, включаючи неодноразові поїздки до страховика, а також станції технічного обслуговування, перебування чотири робочі дні без транспортного засобу на період його відновлення, та необхідності добратися до місця роботи у АДРЕСА_1 , зі свого місця постійного проживання у місті Вишгород, на таксі, та громадським транспортом, а також пов`язаним з цим проблемами у зв`язку з обмеженнями у м. Києві на період пандемії Ковід 19, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 4000 (чотири тисячі) гривень у якості відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до договору №39/21 від 12.05.2021 про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Жувакою Костянтином Володимировичем, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених чим договором, а замовник зобов`язаний оплатити гонорар у фіксованій сумі. Відповідно квитанції від 13.05.2021 №39-1/21, позивач здійснив витрати на правничу допомогу у фіксованому розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Таким чином позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 1400 грн. (одну тисячу чотириста) гривень, моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, а всього 7 400 (сім тисяч чотириста) гривень;та покласти на відповідача витрати з оплати судового збору в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім) гривень.

29 липня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрйонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18 листопада 2021 року.

10 листопада 2021 року відповідач подала до суду відзив на позов, у якому просила суд відмовити позивач у задоволенні позову.

Відзив обґрунтований тим, що згідно ст.9 Закону України Про страхування визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Розмір франшизи згідно з полісом ЕР 202295045 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена в сумі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень.

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказує про отримання від відповідача грошових коштів в якості часткової сплати франшизи.

Так ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 протягом травня-червня 2021 року, шляхом поштових переказів добровільно перерахувала на його адресу 1200 грн., то розмір невиконаної частини зобов`язань становить 1400 грн.

Відповідач зазначила, що станом на 03 листопада 2021 року (день отримання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області про відкриття провадження), ОСОБА_2 в повному обсязі виплатила суму франшизи, що підтверджується копіями поштових переказів:

1. 06.05.2021 року ПН 55 - 200 грн;

2.19.05.2021 року ПН 55 - 200 грн;

3.01.06.2021 року ПН 55-400 грн;

4.30.06.2021 року ПН 55-400 грн;

5.12.08.2021 року ПН 55 -700 грн;

6.15.09.2021 року ПН 55 - 700 грн.

Таким чином розмір франшизи згідно з полісом ЕР 202295045 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 2600 гривень ОСОБА_2 добровільно виплатила в повному обсязі, і позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати йому даних коштів задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь 4000 (чотири тисячі) гривень у якості відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 вважає, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди необґрунтовані та не підтверджені наявними матеріалами справи.

Крім того, відповідач зазначила, що станом на 12.05.2021 року (коли зі слів позивача було укладено договір про надання правової допомоги) ОСОБА_2 вже добровільно здійснила перший платіж відшкодування за допомогою поштового переводу. Наступний платіж мав місце 19.05.2021 року. Позивачем не було надано жодних доказів того, що відповідач якимсь чином має намір не виконувати свої зобов`язання.Враховуючи добровільність відшкодування вартості франшизи з боку ОСОБА_2 не було необхідності укладати договір про надання правової допомоги, та стягувати в судовому порядку суму в 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень.Серед додатків до позовної заяви відсутня копія договору про надання правової допомоги, отже не можливо зрозуміти з яких саме причин ОСОБА_1 був змушений звертатись до адвоката за правовою допомогою, які саме обсяги і умови надання правової допомоги.

Відповідач зазначає, що не можливо зрозуміти за яку саме правову допомогу позивачем було сплачено 2000 грн., а тому просила відмовити у задоволені позову про стягнення витрати на правову допомогу.

30 листопада 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає про наступне.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що станом на 03 листопада у повному обсязі виплатила суму франшизи згідно з полісом обов`язкового страхування ЕР 202295045. Зазначена обставина відповідає дійсності.

З моменту відкриття судом провадження у справі за позовом позивача, відповідач виконав свої зобов`язання в частині виплати суми франшизи, шляхом внесення двох платежів, 12.08.2021 та 15.09.2021 року відповідно, по 700 гривень, у зв`язку із чим, позивачем, до суду буде заявлена відповідна заява про зміну предмета позову.

Представник позивача звернув увагу суду, що відповідач наголошує на добровільному та повному виконанні зобов`язань, але при цьому слід зазначити, що відповідно до п.36.6. ст. 36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує, що розмір франшизи згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів передбачено у розмірі 2600 гривень.

Таким чином, з моменту набрання сили рішення Подільського районного суду м. Києва у справі №758/2831/21 про визнання відповідача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме з 05.04.2021 року у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, стосовно оплати майнової шкоди, що не покрита дією поліса обов`язкового страхування ЕР 202295045, та франшизи у розмірі 2600 гривень.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Представник позивача зазначив, що позивач неодноразово звертався до відповідача засобами телефонного зв`язку з пропозицією виконати виникли у відповідача фінансові зобов`язання, але відповідач проігнорувала всі пропозиції, а згодом перестала відповідати на дзвінки.

Також, 25.04.2021р., позивачем було надіслано повідомлення відповідачеві, засобами програмного додатку WatsApp для миттєвого обміну повідомленнями, про необхідність відшкодувати майнову шкоду, яке також було проігноровано.

31.05.2021 року, адвокатом позивача, відповідачу надіслано пропозицію про досудове врегулювання від 14.05.2021р., яку остання отримала 19.05.2021р., і також була проігнорована.

Окремо представник позивача звернув увагу суду, на історію подій та порядок виконання грошового зобов`язання відповідачем, з огляду на хронологію платежів з виконання відповідачем свого грошового зобов`язання, чітко відстежується, що відповідач самостійно встановила собі умовний графік платежів у розмірі 200, а у подальшому 400 та 700 гривень, при цьому не попередивши позивача про свої наміри з виконання грошового зобов`язання у такий спосіб та не отримавши від нього згоди на те.Підсумовуючі хронологію подій, звертаю увагу суду, що лише дії позивача по наданню йому професіональної правничої допомоги, спрямованої на примусове стягнення грошового зобов`язання Відповідача, підштовхували останню не тільки збільшити розмір своїх платежів, але й виконати зобов`язання у частині сплати франшизи.

Представник позивача вказує, що у пропозиції про досудове врегулювання, яку відповідач отримала 19.05.2021 року, та яку було нею проігноровано, розмір моральної шкоди зазначено, та попереджено, що у випадку невиконання грошового зобов`язання, позивач буде змушений звернутися до суду, в тому числі і за стягненням з відповідача моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди розраховано виходячи з кількості днів, якими позивач фактично був позбавлений можливості користування своєю власністю (транспортним засобом Suzuki) з вини відповідача. Транспортний засіб позивача знаходився на відновлювальному ремонті з 19.04.2021 року по 22.04.2021 включно, тобто чотири дні. Зазначене підтверджується Актом виконаних робіт №1230297_ВН_212987 від 21.04.2021 р.

Таким чином, на протязі чотирьох робочих днів, позивач користувався громадським транспортом, а коли не міг до нього потрапити, у зв`язку з ажіотажем, послугами таксі, наражаючи себе на небезпеку бути зараженим на коронавирус, адже у той час, відповідно до рішення Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 14.04.2021р., протокол №34, Про вжиття невідкладних заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби Сovid-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, було продовжено жорсткі карантинні обмеження до 30.04.2021р. Громадський транспорт весь цей час працював за спеціальними перепустками.

Крім того, з вини відповідача, був порушений звичайний устрій життя позивача, так як позивачем прикладалися додаткові зусилля з метою врегулювання тих наслідків, які були завдані Відповідачем, в тому числі але не виключно, поїздки до страхової компанії у свій робочий час, що позбавляло позивача реалізації своїх функціональних обов`язків покладених на нього роботодавцем, а також необхідністю витрачати додатковий час та зусилля, з метою надолужити втрачений час на роботі. Позивач вважає відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 000 гривень є розумними та справедливими.

Представник позивача також зазначив, що відповідно до договору про надання правової допомоги № 39/21 від 12.05.2021 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Жувакою Костянтином Володимировичем, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених чим договором, а замовник зобов`язаний оплатити гонорар у розмірі фіксованої суми - 2000 гривень.Зазначений розмір гонорару адвоката у фіксованій сумі 2000 гривень, встановлено виходячи із складності справи, низької ціни позову, та є співмірним виконаним адвокатом робіт, а саме:вивчення матеріалів справи; складання листа - пропозиції про досудове врегулювання;складання позовної заяви;участь у майбутніх судових засіданнях;подання інших необхідних документів.

31 березня 2022 року на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову, а саме представник позивача заяву обґрунтував тим, що 23.03.2021 року суддею Подільського районного суду м. Києва Будзан Л.Д. ухвалено постанову у справі № 758/2831/21, якою визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до Звіту експерта Дямяненка М.М., №1487 від 07.04.2021 року, оцінка матеріального збитку, завданого транспортним засобом Toyota Camry, д.р.з НОМЕР_1 під керуванням відповідача становить 28 860,57 гривень.

Таким чином, сума страхового відшкодування розрахована ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс групп з урахуванням безумовної франшизи та суми ПДВ, становила 26 260,57 гривень (28 860,57-2 600=26 260,57), яка була перерахована згідно заяви позивача на зазначені ним реквізити, в рахунок робіт по відновленню механічних пошкоджень транспортного засобу Suzuki державний номерний знак НОМЕР_2 .

Розмір безумовної франшизи становив 2600 грн., які відповідач сплатила позивачеві 03.11.2021 року.

Згідно з Актом виконаних робіт № 1230297_ВН_212987 від 21.04.2021 року укладеним між ДП Авто інтернешнл, та ОСОБА_1 , ДП Авто інтернешнл надані послуги та запчастини з метою ремонту транспортного засобу Suzuki державний номерний знак НОМЕР_2 , який було пошкоджено у результаті адміністративного правопорушення відповідача. Розмір наданих послуг становить 32611,75 грн.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи зі змісту ст. 1166 Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 різницю між загальною сумою витрат пов`язаних з відновленням автомобіля позивача та фактично сплаченою відповідачем, а також сумою страхового відшкодування.Як зазначено вище:загальна сума витрат становить 32 611,75 грн;сума покрита страховим відшкодуванням становить 26 260,57 грн;сума виплачена відповідачем становить 2600 грн.

Таким чином, різниця між загальною сумою витрат пов`язаних з відновленням автомобіля позивача та фактично сплаченою становить 3751 грн (32611,75-28860,57), тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3751 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят одну ) гривню, моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, а всього 9751 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят одну) гривню.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач направив до суду заяву у якій просив розгляду справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 лютого 2021 року в м. Києві, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , не обрала безпечної дистанції та скоїла зіткнення із транспортним засобом Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , внаслідок чогоавтомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними.

Факт отримання механічних пошкоджень підтверджується даними протоколу проадміністративне правопорушення серії ДПР18 № 04575 від 16 лютого 2021 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчиненого правопорушення та встановлено зібраними та дослідженими по справі №758/2831/21 доказами Подільським районним судом м. Києва.

23.03.2021 року суддею Подільського районного суду м. Києва Будзан Л.Д. ухвалено постанову у справі №758/2831/21, якою визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. (а.с.9-10)

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на момент дорожньою транспортної пригоди була застрахована ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс групп, що підтверджується листом ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуране групп від 14.04.2021 вих. №4057.

Відповідно до зазначеного листа ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс групп умовами Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202295045, встановлено франшизу у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень. (а.с. 11)

З метою встановлення розміру збитку, заподіяного відповідачем позивачу, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.02.2021 року та згідно з вимогами законодавства і умовами Полісу обов`язкового страхування, ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс групп здійснив огляд транспортного засобу із залученням експерта ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту експерта Дямяненка М.М., №1487 від 07.04.2021 року, оцінка матеріального збитку, завданого транспортним засобом Toyota Camry, д.р.з НОМЕР_1 під керуванням відповідача становить 28860,57 гривень.

Згідно з Актом виконаних робіт № 1230297_ВН_212987 від 21.04.2021 року укладеним між ДП Авто інтернешнл, та ОСОБА_1 , ДП Авто інтернешнл надані послуги та запчастини з метою ремонту транспортного засобу Suzuki державний номерний знак НОМЕР_2 , який було пошкоджено у результаті адміністративного правопорушення відповідача. Розмір наданих послуг становить 32611,75 грн. (а.с. 74, 75)

Таким чином, різниця між загальною сумою витрат пов`язаних з відновленням автомобіля позивача та фактично сплаченою становить 3751 грн (32611,75-28860,57).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищенаведені правові норми та встановлені обставини, та докази які їх підтверджують суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення різниці між загальною сумою витрат пов`язаних з відновленням автомобіля позивача та фактично сплаченою, що становить 3751 грн (32611,75-28860,57).

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач належним чином обґрунтував завдану йому моральну шкоду, а саме вказавши, що розмір моральної шкоди розраховано виходячи з кількості днів, якими позивач фактично був позбавлений можливості користування своєю власністю (транспортним засобом Suzuki) з вини відповідача. Транспортний засіб позивача знаходився на відновлювальному ремонті з 19.04.2021 року по 22.04.2021 включно, тобто чотири дні, що дійсно підтверджується Актом виконаних робіт №1230297_ВН_212987 від 21.04.2021 р.

Таким чином, на протязі чотирьох робочих днів, позивач користувався громадським транспортом, вказані події дійсно співпали із рішенням Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 14.04.2021р., протокол №34, Про вжиття невідкладних заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби Сovid-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, було продовжено жорсткі карантинні обмеження до 30.04.2021р., громадський транспорт весь цей час працював за спеціальними перепустками.

Крім того, з вини відповідача, був порушений звичайний устрій життя позивача, так як позивачем прикладалися додаткові зусилля з метою врегулювання тих наслідків, які були завдані відповідачем, в тому числі але не виключно, поїздки до страхової компанії у свій робочий час, що позбавляло позивача реалізації своїх функціональних обов`язків покладених на нього роботодавцем, а також необхідністю витрачати додатковий час та зусилля, з метою надолужити втрачений час на роботі.

Суд приймає наведені обґрунтування завданої моральної шкоди відповідачем позивачу та вважає, що її розмір 4000 гривень є розумними та справедливими, тому підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Пунктами1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що підтвердженням надання адвокатом Жувака К.В. правової допомоги позивачу є наданий до суду Ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданий на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової № 39/21 від 12 травня 2021 року.

Позивачем та представником позивача не наданий договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової № 39/21 від 12 травня 2021 року, а також суд звертає увагу, що квитанція на суму 2000 грн. свідчить про отримання гонорару відповідно до умов (як в ній зазначено) Договору про надання безоплатної правової № 39/21 від 13 травня 2021 року.

Зважаючи на вищенаведені норми, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відсутність договору про надання правової допомоги не надає можливості суду встановити підстави та обставини понесених витрат позивачем, а також їх розмір.

Відповідно ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 76 84, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3751 грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, а всього 7751 грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.