Справа № 308/277/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участі секретаря судового засідання Цебер М.Ю., представника позивача Кіндрат Т., представника відповідача адвоката Карпенко С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромінвест - Мукачево» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

05.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1.Визнати наказ №387-К від 16.11.2022 року незаконним та скасувати його.

2.Поновити ОСОБА_1 на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево» з 16.11.2022 року.

3.Зобов`язати ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево» в особі директора Яковенко О.В. видати наказ про перебування торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево» Кіндрат О.О. у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 6 років у зв`язку із потребою дитини в домашньому догляді з 16.11.2022 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.11.2022 року.

4.Стягнути з ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку із незаконним звільненням в розмірі 10 000,00 гривень.

5.Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

6.Стягнути з ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево» судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.07.2022 по справі №308/8429/19, яка постановою Верховного Суду від 04.11.2022 року залишена без змін, його звільнення з посади торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України визнано незаконним та поновлено на займаній посаді з 20.06.2019 року.

15.11.2022 року засобом телефонного зв`язку від державного виконавця Мукачівського ВДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кіндрат О.О. дізнався, що відповідач 03.11.2022 видав наказ №371/2-К про його поновлення на роботі.

З зазначеним наказом позивач ознайомився 15.11.2022 року. В той же день після ознайомлення з наказом про поновлення на роботі він подав заяву на отримання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 6 років у зв`язку із потребою дитини в домашньому догляді, однак замість того, щоб оформити відповідний наказ, керівництво відповідача надіслало йому повідомлення щодо необхідності з`явитись на робоче місце для виконання робочих обов`язків, на що позивачем був надісланий лист від 21.11.2022 року, яким він повідомив, що з 16.11.2022 року знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 6 років. На це відповідачем надіслано йому повідомлення від 23.11.2022 року, в якому вказано, що на момент отримання заяви позивач не перебував в трудових відносинах з підприємством. Цим же листом йому було надіслано наказ №387-К від 16.11.2022 року, яким було внесено зміни в наказ №248-К від 20.06.2019 року щодо причин звільнення та його трудова книжка, в якій було анульовано запис про звільнення за прогули, але з`явився новий запис про звільнення його «заднім числом» за власним бажанням на підставі його заяви, написаної ще до встановлення факту незаконного звільнення. Той факт, що під час судового розгляду по справі №308/8429/19 позивачем була заявлена саме позовна вимога про поновлення на роботі, а не про зміну причини формулювання звільнення, на думку позивача, є належним підтвердженням бажання працівника продовжувати роботу на підприємстві.

Також, на думку позивача, роботодавцем було порушено його право на отримання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 6 років у зв`язку із потребою дитини в домашньому догляді, хоча ним було надано відповідачу всі необхідні документи.

Щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що незаконні дії відповідача носять систематичний характер, призвели до моральних страждань, безсоння, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, необхідності захищати свої права в позасудовому та судовому порядку, що в свою призвело до того, що позивач менше часу приділяє своєї важкохворій дитині і що є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

03.02.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому щодо обставин винесення наказу №387-К від 16.11.2022 року зазначає, що 04.06.2019 року до ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» засобом поштового зв`язку надійшли заяви ОСОБА_1 від 29.05.2019, в яких останній просив звільнити його за власним бажанням із займаної посади з 07.06.2019 року та надіслати йому розрахунок у зв`язку із звільненням на картковий рахунок; направити йому трудову книжку та наказ про звільнення засобом поштового зв`язку. Разом з тим, відповідач не погодив звільнення ОСОБА_1 з посади з 07.06.2019 року без двотижневого відпрацювання. Так як ОСОБА_1 з 24 травня 2019 р. до 20 червня 2019 р. був відсутній на роботі, 20 червня 2019 р. наказом відповідача № 248-К ОСОБА_1 був звільнений із роботи з 20 червня 2019 р. за прогули згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.07.2022 року у справі №308/8429/19 вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» з 20.06.2019 року виключно на підставі того, що вказаний працівник не міг бути звільнений за прогул в період його тимчасової непрацездатності, саме тому після остаточного перегляду вказаної справи в суді касаційної інстанції ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» винесло наказ №371/2-К від 03.11.2022 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді торговельного агента з 20.06.2019 року. В подальшому ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» вирішило усунути допущену 20.06.2019 року по відношення до ОСОБА_1 помилку під час його звільнення за прогул та винесло наказ №387-К від 16.11.2022 року «Про внесення змін до наказу №248-К від 20.06.2019 року», яким було внесено зміни до наказу та наказано звільнити ОСОБА_1 з посади з 21.06.2019 року на підставі його власної ініціативи згідно ст.38 КЗпП. Відповідач при цьому взяв до уваги лист ОСОБА_1 від 22.06.2019, в якому останній повідомив, що підставою для його звільнення має бути написана ним власноруч заява, отримана ТОВ 04.06.2019; акт інспекційного відвідування ГУ Держпраці в Закарпатській області № ЗК/275/214 АВ від 03.07.2019. Про бажання відкликати заяву про звільнення за власним бажанням від 29.05.2019 для продовження виконання роботи на підприємстві ОСОБА_1 відповідача не повідомляв.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання директора ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» видати наказ про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати зазначає, що вказана позовна вимога є похідною від позовної вимоги щодо скасування наказу від 16.11.2022 року про внесення змін до наказу №248-К від 20.06.2019 року, а тому така до задоволення не підлягає.

Вимоги щодо стягнення моральної шкоди відповідач вважає безпідставними, оскільки позивачем не підтверджено факти спричинення йому будь якої моральної шкоди саме діями відповідача. Дії відповідача не спричинили захворювання дитини позивача.

Також звертає увагу суду на те, що у травні 2019 році працівниками ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» було виявлено факти нестачі грошових коштів по маршруту торговельного агента ОСОБА_1 , 08.06.2019 року за заявою ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» було внесено відомості до ЄРДР за №0001266 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1,ч.2 ст.190 КК України (по факту шахрайства ОСОБА_1 , який зловживаючи довірою підприємства неодноразово привласнював кошти підприємства); по вказаному кримінальному провадженні було встановлено 13 епізодів привласнення коштів підприємства ОСОБА_1 та передано обвинувальний акт до суду, однак ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2022 року вказане кримінальне провадження було закрито внаслідок допущених процесуальних порушень сторони обвинувачення, що призвело до уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинений злочин.

Враховуючи вище викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

13.02.2023 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, в якому доводить незаконність звільнення з його власної ініціативи на підставі ст.38 КЗпП згідно наказу №387-К від 16.11.2022 року про внесення змін до наказу №248-К від 20.06.2019 року, який втратив чинність на момент внесення таких змін. Лист від 22.06.2019 був написаний ним з метою досудового врегулювання спору. Під час судового розгляду справи № 308/8429/19 відповідачем був наданий лист від 26.09.2019, яким повідомлено про неможливість звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням. Після того як рішення суду по справі № 308/8429/19 набрало законної сили, ТОВ не має жодних повноважень одноосібно вирішувати як воно буде усувати допущені помилки. Суд поновлює працівника тільки в тому випадку, якщо звільнення визнано незаконним, а отже, наказ, на підставі якого відбулося незаконне звільнення, теж є незаконним і цей факт не потребує окремого доказування.

Щодо видання наказу на відпустку зазначає, що відповідно до норм законодавства відповідач зобов`язаний був видати такий наказ; позивач дотримався всього алгоритму дій для отримання відпустки для догляду за дитиною.

Порушення законних прав та безперервні судові тяганини є наслідком недобросовісної поведінки відповідача, яка призвела до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, адже у разі належного виконання відповідачем рішення суду та дотримання норм закону позивач на даний момент знаходився би у відпустці по догляду за дитиною та займався би виключно її розвитком та реабілітацією.

03.02.2023 року відповідачем подані заперечення, в яких офіційно підтверджує, що ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» 04.06.2019 року отримало від ОСОБА_1 конверт із 2-ма власноручно написаними заявами від 29.05.2019 року про звільнення за власним бажанням та про направлення трудової книжки, здійснення розрахунку у зв`язку зі звільненням. Позивачем у позовній заяві та у відповіді на відзив не наведено норм законодавства, які б забороняли роботодавцю виносити накази для внесення змін до раніше виданих наказів з метою усунення помилок, які були встановлені судовими рішеннями.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Заяви та клопотання.

25.01.2023 року відповідачподав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи №308/277/23, про відкладення судового засідання на іншу дату.

27.01.2023 року позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копію довіреності представника Кіндрат Т.

Процесуальні дії у справі.

05.01.2023 року за протоколом автоматизованого розподілу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області судової справи між суддями вищевказану справу передано на розгляд судді Голяни О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Пояснення осіб, що з`явилися, в судовому засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених письмово у позовній заяві, відповіді на відзив. Заявлену до стягнення моральну шкоду обґрунтувала тим, що справа № 308/8429/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» розглядалася три роки, позивач не має юридичної освіти, не має коштів на оплату послуг адвоката, а тому змушений був самотужки (але за її, представника, допомогою) готувати матеріали для суду, що потягло за собою значну втрату часу, а саме: дві - три години на день. На запитання представника відповідача в які саме організації ОСОБА_1 звертався з метою працевлаштування, відповіла, що це їй невідомо.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив повністю з мотивів, викладених письмово у відзиві, запереченнях. Пояснив, що заява від 29.05.2019 року була отримана відповідачем 04.06.2019; дата звільнення 07.06.2019 роботодавцем погоджена не була, а тому ОСОБА_1 мав відпрацювати ще два тижня. На момент звільнення 16.11.2022 заява ОСОБА_1 про звільнення від 29.05.2019 року не втратила свою актуальність, не відкликана працівником, є дійсною, після звільнення 20.06.2019 за прогули ОСОБА_1 наполягав на звільненні за власним бажанням, а томузвільнення ОСОБА_1 на підставі вказаної заяви є законним.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 листопада 2016 року працював в ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» на посаді торговельного агента /т.1, а.с. 99/.

29.05.2019 року ОСОБА_1 подав письмові заяви на ім`я директора ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево», в яких просив звільнити його з займаної посади за власним бажанням з 07.06.2019 року; заробітну плату за травень місяць та виплати за невикористану щорічну відпустку виплатити йому в повному обсязі на картковий рахунок АТ «ПРИВАТБАНК» за номером НОМЕР_1 ; трудову книжку та наказ про звільнення відправити поштою за адресою: АДРЕСА_1 /т.1, а.с.94-95/. Жодних причин для розірвання трудового договору раніше двотижневого терміна попередження працівник в заявах від 29.05.2019 не зазначив.

В судовому засіданні встановлено, що заяву про звільнення від 29.05.2019 отримано роботодавцем 04.06.2019, зазначене підтверджується актом ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» від 04.06.2019, заявою ОСОБА_1 від 22.06.2019, особистими пояснення представника відповідача /т.1, а.с. 147, 100-103/.

Відповідно до наказу № 230-К від 06 червня 2019 року до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за здійснені ним прогули з 24 травня 2019 року до 06 червня 2019 року /т.1, а.с.96/.

20 червня 2019 року наказом ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» № 248-К торговельний агент підприємства ОСОБА_1 звільнений з роботи з 20 червня 2019 року за прогули згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України з виплатою йому компенсації за невикористану відпустку 15 календарних днів за відпрацьований період 08 листопада 2018 року до 20 червня 2019 року. Відповідні відомості внесені до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 /т.1, а.с.39,40/.

22 червня 2019 ОСОБА_1 подав роботодавцю письмові пояснення, в яких наголосив про необхідність його звільнення саме на підставі його власноруч написаної заяви, отриманої відповідачем 04.06.2019 /т.1, а.с.100-103/.

На а.с. 131- 133, т.1 даної справи містяться листи ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево», надіслані працівнику зприводу відсутності на робочому місці, а також з приводу звільнення позивача, що мало місце в 2019 році.

Актом інспекційного відвідування Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК/275/214/АВ від 03.07.2019 встановлено порушення ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» ч.1 ст. 38 Кзпп та ч.1 ст. 47 КЗпП, а саме: ОСОБА_1 29.05.2019 написав заяву щодо звільнення з товариства за власним бажанням; вказану заяву разом із заявою про надання трудової книжки та виплату кінцевого розрахунку через засоби поштового зв`язку товариство отримало 04.06.2019; звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням після закінчення двотижневого строку ТОВ не було проведено /т.1, а.с.22-26, 149-151/.

В липні 2019 року Кіндрат звернувся з позовом до ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» про поновлення на роботі та стягнення моральної (немайнової) шкоди. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2022 року /справа № 308/8429/19/ поновлено ОСОБА_1 на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» з 20 червня 2019 року; стягнуто з ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди; вирішено питання про розподіл судових витрат./т.1, а.с.12-16/.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що підставою для звільнення позивача з роботи 20 червня 2019 року були прогули, які вчинено позивачем у період з 24 травня 2019 року до 20 червня 2019 року, проте за прогул у період з 24 травня 2019 року до 06 червня 2019 року позивача вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (наказ № 230-К від 06 червня 2019 року), після чого ним не було скоєно прогулів, оскільки в період із 07 червня 2019 року до 20 червня 2019 року позивач перебував на лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності. За таких обставин апеляційний суд уважав, що у відповідача не було підстав для звільнення ОСОБА_1 20 червня 2019 року на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Наказом директора ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» Яковенко О.В. №371/2-К від 03.11.2022 року поновлено ОСОБА_1 на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» з 20.06.2019 року на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 05.07.2022 року. На вказаному наказі наявний особистий підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з вказаним наказом 15.11.2022 року о 16 год. 51 хв. /т.1, а.с.18/.

Виконавче провадження №69895002 з примусового виконання виконавчого листа №308/8429/19, виданого 05.09.2022 року Закарпатським апеляційним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» з 20.06.2019 року, закінчено, що стверджено постановою заступника начальника Мукачівського відділу державної виконавчої служби в Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Танинець І.Р. від 17.11.2022 /т.1, а.с.19/.

Листами вих.№28 від 15.11.2022 року, вих.№28/1 від 16.11.2022 року відповідачем надіслано ОСОБА_1 перелік документів для оформлення кадрової документації, повідомлення щодо необхідності з`явитись для виконання робочих обов`язків та трудової функції на його робоче місце в кабінет №4 (на 2-гому поверсі, адміністративної будівлі) за адресою: АДРЕСА_2 ) /т.1, а.с.32-33/.

15.11.2022 року ОСОБА_1 подав заяву директору ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево», в якій просив надати йому для ознайомлення наказ про поновлення його на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» з 20.06.2019 року на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 05.07.2022 року /т.1,а.с.17/.

15.11.2022 року відповідачем отримано заяву ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною. З вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку із потребою його сина ОСОБА_1 в домашньому догляді, керуючись ч.6 ст.179 КЗпП України та п.3 ст.25 ЗУ «Про відпустки», просив надати йому відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною з 16.11.2022 по 30.08.2023 року, з можливість подальшого продовження цієї відпустки у разі потреби. До заяви додано: копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ; довідку ЛКК Ужгородської міської дитячої лікарні №4/83 від 30.08.2022 року /т.1,а.с.29-31/.

Наказом №387-К від 16.11.2022 року внесено зміни до наказу №248-К від 20.06.2019 року та викладено його в наступній редакції: «Звільнити з роботи торгового агента підприємства ОСОБА_1 з 21.06.2019 року з ініціативи працівника згідно ст.38 КЗпП»; бухгалтерії провести розрахунки з ОСОБА_1 згідно діючого законодавства; внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 . Підстава: заява ОСОБА_1 від 29.05.2019 року, лист ГУ Держпраці в Закарпатській області від 15.07.2019 року №07-04/2819, матеріали справи №308/8429/19 /т.1, а.с.38/. Копія наказу надіслана ОСОБА_1 23.11.2022, отримана 06.12.2022 /т.1, а.с.52-53/. Оригінал трудової книжки ОСОБА_1 був надісланий 28.11.2022 /т.1, а.с.49/.

21.11.2022 року засобом поштового зв`язку Укрпошта /накладна №773/ ОСОБА_1 надіслав ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» лист, в якому повідомив, що відразу після ознайомлення з наказом про поновлення його на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» ним у присутності працівників поліції була подана заява на відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 6 років у зв`язку із потребою його сина ОСОБА_1 в домашньому догляді, а тому він знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати. До заяви додано копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ; довідку ЛКК Ужгородської міської дитячої лікарні №4/83 від 30.08.2022 року /т.1, а.с.34-36/.

23.11.2022 року ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» надіслало позивачу повідомлення, в яких вказано, що ОСОБА_1 не перебував в трудових відносинах з підприємством на момент отримання ТОВ заяви про надання відпустки за свій рахунок; заява про надання відпустки по догляду за дитиною, з додатками, - повернута; повідомлено про необхідність з`явитись для внесення змін до трудової книжки на підставі наказу №387-К від 16.11.2022 року /т.1, а.с.20,37/.

07.12.2022, 16.01.2023 ОСОБА_1 звертався з заявами до начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій порушив питання відповідальності ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» за порушення трудового законодавства /т.1, а.с.47-48, 137/.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №19812 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського РУП із заявою від 08.12.2022 року про невиконання рішення суду. 09.12.2022 року відповідальною особою внесено відомості до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 382 КК України /т.1, а.с.45,46/.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2022 по справі № 303/366520 кримінальне провадження № 0001266 від 08.06.2019 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1,2 ст. 190 КК України закрито на п.10 ч.1 ст. 284 КК України /т.1, а.с. 104-112/; з цього приводу Закарпатською обласною прокуратурою було проведено службове розслідування /т.1, а.с.154-155/. 13.12.2022 внесені відомості за заявою ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» до ЄРДР за фактом можливого вчинення ОСОБА_1 розтрати чужого майна, попередня правова кваліфікація ч.5 ст. 191 КК України /т.1, а.с.113/.

Будучи опитаним як свідок в порядку ч.1 ст. 93 ЦПК України директор ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» ОСОБА_2 пояснив, що наказ № 371/2-К від 03.11.2022 р. (про поновлення ОСОБА_1 на посаді торговельного агента) та наказ № 387-К від 16.11.2022 про внесення змін до наказу № 248-К від 20.06.2019 не скасовують та не містять суперечностей щодо один одного; він як директор ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» не приймав жодних наказів щодо спотворення суті трудового спору № 308/8429/19; до його компетенції як керівника підприємства не належить повноваження щодо надання тлумачень і роз`яснень норм діючого законодавства /т.1, а.с.117-118/.

Будучи опитаним як свідок в порядку ч.1 ст. 93 ЦПК України позивач ОСОБА_1 пояснив, що на момент звільнення ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» наполягало, що його лист із заявою був «підкинутий» на підприємство 10.06.2019; тож, якщо рахувати з цієї дати, то двотижневий термін попередження мав закінчитися 24.06.2019, проте ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» звільнило його за прогул ще до закінчення цього терміну, а саме 20.06.2019, у листі ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» від 10.06.2019 зазначено: «Якщо Ви дійсно бажаєте розірвати трудові відносини з підприємством, просимо з`явитися на підприємство, .... написати заяву на звільнення належним чином...», проте жодної іншої заяви він не писав. Позовна вимога про поновлення на роботі є належним підтвердженням бажання працівника продовжувати роботу на підприємстві /т.1, а.с.139-140/.

В заяві свідка від 20.02.2023, наданої до суду відповідачем, особа ОСОБА_3 пояснила обставини звільнення ОСОБА_1 , що мало місце в 2019 році /т.1, а.с.159-160/.

Позивач ОСОБА_1 є батьком двох дітей, а саме: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /див. копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_3 /т.1.а.с.59-69/. Дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 2020-2022 проходила певні медичні обстеження, потребує домашнього догляду батьків /див. протокол обстеження ТОВ «Медичний центр «Діамед» від 05.03.2020 року, консультативний висновок від 10.08.2022 року, відео ЕЕГ моніторингу КНП «Обласний центр нейрохірургії та неврології», довідку КНП «Ужгородська міська дитяча лікарня» №4/83 /т.1, а.с.61-64/.

Оцінка суду.

Щодо вимог про визнання наказу №387-К від 16.11.2022 року незаконним та скасування, поновлення позивача на посаді торговельного агента.

Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України

Предметом позову у справі є припинення трудового договору у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 КЗпП України).

Положеннями статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

За обставинами справи встановлено, що 04.06.2019 ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» отримана заява ОСОБА_1 від 29.05.2019 року, в якій останній просив звільнити його з займаної посади за власним бажанням з 07.06.2019 року.

Установлений ст.38 КЗпП України строк попередження про звільнення з роботи за власним бажанням має юридичне значення для сторін трудового договору. Протягом цього строку працедавець має час знайти іншого працівника на його заміну. Водночас працівник до закінчення цього строку має упевнитися у своєму бажанні звільнитися з роботи чи забрати подану ним заяву.

Двотижневий строк попередження працівником роботодавця про звільнення за власним бажанням обчислюється з наступного за днем подання заяви дня. Так як заява отримана ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» 04.06.2019, ОСОБА_1 просив звільнити його з 07.06.2019 року, однак відповідачем цю дату не було погоджено, а тому строк звільнення за заявою від 29.05.2019 припав на 19 червня 2019.

В періоді з 07 червня 2019 року до 20 червня 2019 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Відповідач не виконав свій обов`язок щодо своєчасного розірвання трудового договору з позивачем за його заявою від 29.05.2019. Тимчасова непрацездатність відповідача не являлася перешкодою для звільнення за ініціативою працівника. Норми трудового законодавства про неприпустимість звільнення працівника з роботи в період його відпустки або тимчасової непрацездатності (частина четверта ст. 40 КЗпП) поширюються лише на ті випадки, коли розірвання трудового договору провадиться з ініціативи роботодавця згідно із чинним законодавством.

Натомість 20 червня 2019 року наказом ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» № 248-К торговельний агент підприємства ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 20 червня 2019 року за прогули згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України; в липні 2019 року Кіндрат звернувся з позовом до ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» про поновлення на роботі та стягнення моральної (немайнової) шкоди; постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2022 року поновлений на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» з 20 червня 2019 року.

Так як після закінчення двотижневого строку попередження (19.06.2019 року) трудовий договір не був розірваний за заявою працівника, ОСОБА_1 з липня 2019 не наполягав на звільненні за власним бажанням, натомість вчиняв активні дії щодо поновлення на роботі шляхом подання відповідного позову до роботодавця, при цьому обрав такий спосіб захисту як поновлення на роботі, а не зміну формулювання звільнення, рішенням суду був поновлений на посаді з 20.06.2019, в подальшому звертався до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду, після ознайомлення з наказом про поновлення 15.11.2022 подав заяву про надання йому відпустки по догляду за дитиною, суд вважає очевидним, що волевиявлення ОСОБА_1 на звільнення за заявою від 29.05.2019 станом на 16.11.2022 було відсутнє, а тому відповідач не вправі був звільнити його за поданою раніше заявою.

Окрім того, оскільки ОСОБА_1 судовим рішенням по справі № 308/8429/19 був поновлений на роботі на посаді торговельного агента ТОВ «Укрпромінвест - Мукачево» з 20.06.2019 року, то саме з цієї дати і до моменту фактичного поновлення на роботі позивач перебував в стані вимушеного прогулу, тобто трудові правовідносини між сторонами не припинялись, продовжували існувати, а тому звільнення «заднім числом» з 21.06.2019 є неправомірним, нівелює сутність раніше ухваленого рішення суду про поновлення на роботі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що наказ ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» №387-К від 16.11.2022 року, яким внесено зміни до наказу №248-К від 20.06.2019 року та звільнено ОСОБА_1 за частиною першою статті 38 КЗпП України з 21.06.2019 суперечить нормам чинного законодавства, а тому є незаконним та підлягає скасуванню, що є підставою для поновлення працівника на роботі.

Питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем на ставилося.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача видати наказ про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 6 років у зв`язку із потребою дитини в домашньому догляді.

Суд вважає, що дана позовна вимога до задоволення не підлягає, так як за обставинами справи така заява позивача роботодавцем не була розглянута, останній вважав, що на момент подання такої заяви не перебував з ОСОБА_1 в трудових відносинах, відповідно у задоволенні такої заяви ТОВ «Укрпромінвест-Мукачево» відмовлено не було.

До того ж позивач обрав неналежний спосіб захисту, реальним і вірним способом захисту порушеного права позивача було б зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву, оскільки у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 відпустку для догляду за дитиною, так як суд не може своїм рішенням підміняти орган, на який законом покладено обов`язок прийняття такого наказу.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя, четверта статті 23 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) зроблено висновок, що «зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати».

В даній справі суд зробив висновок про порушення відповідачем трудових прав позивача, негативні наслідки такого порушення безперечно призвели до його моральних страждань. Між тим, позивач обсяг завданої йому моральної шкоди пов`язував також з тривалим розглядом іншої справи № 308/8429/19 /див. пояснення представника позивача в судовому засіданні/, в рамках якої судом вже було ухвалено рішення про відшкодування моральної шкоди; іншими порушенням його прав /порушення права отримання відпустки по догляду за дитиною/, у задоволенні його позовних вимог в цій частині відмовлено, тому виходячи з обґрунтованості позову щодо наявності такої шкоди саме у зв`язку з порушенням трудових прав позивача відповідачем, засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації моральної шкоди на рівні 3 000 грн.

З цих підстав, керуючись статтями 2,5,10-13,18,258-259,263-265 Цивільного процесуального кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромінвест-Мукачево» №387-К від 16.11.2022 року, поновивши ОСОБА_1 на посаді торговельного агента Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромінвест-Мукачево» з 16.11.2022.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромінвест-Мукачево» на користь ОСОБА_1 3000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРПРОМІНВЕСТ МУКАЧЕВО», місцезнаходження: 89636, Закарпатська область, Мукачівський район, смт. Кольчино, Урочище Няроші, буд.7, .

Повний текст рішення суду виготовлено 14.03.2023.

Суддя Олена ГОЛЯНА